— 315 — 



sidder paa den opadvendende Side, derimod ikke. Mosvegetationen 

 er her som oftest meget sparsom, især paa Træer, som er stærkt 

 udsatte for Blæsten, og Mosserne forekommer enkeltvis paa alle 

 Dele af Stammen. Dette har formentlig sin Grund i, at Ned- 

 børen paa fri Mark sjælden falder lodret, men kan komme fra 

 alle Sider. Paa fritstaaende Træer spiller Likenerne i Reglen en 

 langt større Rolle end Mosserne. 



Til at undersøge de forskellige Træarters Mosvegetation har 

 jeg anvendt Raunkiærs Valensmetode. Paa Grund af de for- 

 holdsvis smaa Barkarealer har jeg dog anvendt en mindre Enhed 

 end den sædvanlige, nemlig T -J-^ □ M. 



Der er taget 25 Prøver for hver Lokalitet, og Prøverne er, 

 naar intet særligt nævnes, altid taget paa den opadvendende Side 

 af Stammer, hvis Hældning er 10 — 20 Grader fra den lodrette 

 Linie. Prøverne er udtagne vilkaarligt uden Hensyn til, om der 

 fandtes Mosser paa Stammerne eller ikke, dog er de undersøgte 

 Træbevoksninger valgte paa saadanne Lokaliteter, hvor Mos- 

 vegetationen paa Stammerne viste sig at være veludviklet. Som 

 Regel er der kun taget en Prøve paa hvert Træ, i Mandshøjde 

 over Jorden, og en Kolonne i en Tabel er derfor ikke Udtryk 

 for Mosvegetationen paa et enkelt Træ, paa hvilket der under- 

 tiden blot kan forekomme een Art, men er Udtryk for Vegeta- 

 tionen paa et Antal Træer, som Regel i ren Bevoksning, der er 

 omtrent lige gamle og i øvrigt udsatte for ens Kaar, f. Eks. i 

 Forhold til Lyset. 



Da Vegetationen varierer efter Træernes Alder (Størrelse), er 

 denne i Tabellerne for hver Lokalitet angivet ved Stammernes 

 Diameter i cm, og da desuden Lyset spiller en Rolle med Hensyn 

 til Fordelingen af Mosserne, har jeg for hver enkelt Bevoksning 

 bestemt Lysstyrken ved Hjælp af Wynne's Aktinometer. Lys- 

 styrken er angivet i pCt. af det frie Dagslys, idet dette altid er 

 blevet maalt samtidig. Det lysfølsomme Papir, som anvendes i 

 Wynnes Aktmometer, er særlig følsomt for de blaa Straaler; da 

 nu imidlertid de røde Straaler er mindst lige saa vigtige for 

 Kulsyreassimilationen hos Planterne som de blaa Straaler, vil 

 man ved Maalingerne med Aktinometret ikke faa et sandt Udtryk 

 for den Lysmængde, som spiller en Rolle for Planterne, idet man 

 ikke kan gaa ud fra, at Forholdet mellem røde og blaa Straaler 

 i Dagslyset altid vil være det samme. Den Fejl, man paa denne 

 Maade vilde komme til at begaa, kan, om ikke ophæves, saa dog 

 formindskes noget ved at filtrere en Del af de blaa Straaler fra 

 gennem en gul Glasplade, hvorved de røde og gule Straaler 



21* 



