— 332 — 



vokse paa langt lysere og paa langt mørkere Lokaliteter end i 

 Bevoksninger af disse Træarter, og det samme gælder Pleuropus. 

 Næppe heller er Barkens fysiske Beskaffenhed Aarsagen ; thi denne 

 er tilsyneladende den samme hos Ælmen som hos Egen og Ællen. 

 Aarsagen bør maaske derfor søges i forskellig kemisk Beskaffenhed 

 af Barken. 



Paa Træer, der er meget stærkt udsatte for Vinden, vil Mos- 

 vegetationen ogsaa paa gamle Træer vedblivende dannes af Ortho- 

 trichum- eller Ulota-Arter. Grunden hertil er simpelt hen den, at 

 disse Arter er mere xeromorft byggede end Arterne af de pleuro- 

 carpe Mossers Gruppe, hvorfor de bedre taaler Vindens udtørrende 

 Virkning. 



Det er i Indledningen omtalt, at Mosserne paa Skovtræer 

 altid forekommer paa den opadvendende Del af Stammen, medens 

 den nedadvendende Del er mosfri, og at Aarsagen hertil er den 

 Omstændighed, at Mosserne paa Oversiden er gunstigst stillede 

 med Hensyn til Regnvandet, som rammer dem direkte. At det 

 virkelig er en gunstig Stilling med Hensyn til Nedbøren, der er 

 det afgørende for Mossernes Fordeling paa Stammerne, ses ogsaa 

 af følgende Tilfælde, der ofte kan iagttages paa vore Skovtræer. 

 Er der nemlig paa et Træ mellem to større Grene en Hulhed i 

 Stammen, i hvilken Regnvand kan samle sig, og findes der paa 

 Stammen en Fure, ad hvilken Vandet, naar Hulheden er fyldt, 

 søger ned til Jorden, vil der altid findes rigeligt med Mosser langs 

 denne Rende, selv om det er paa den nedadvendende Del af 

 Stammen. 



De epifytiske Mossamfunds Arter har, som tidligere nævnt, 

 stor biologisk Lighed med de litofile Mossamfunds, og mange 

 Arter er endogsaa fælles. De paa Træbark levende Mosser maa 

 ligesom de litofile Mosser kunne taale periodisk Udtørring i 

 længere Tid i langt højere Grad end de paa Jord voksende 

 Mosser, som altid vil kunne dække i alt Fald en Del af deres 

 Fordampningstab ved Optagelse af Vand fra Jorden. Da Træ- 

 bark er et yderst tørt Substrat, idet det kun i ringe Grad er i 

 Stand til at fastholde Vand, og da Barkmosserne tillige befinder 

 sig i betydelig Højde over Jordoverfladen, hvor de i høj Grad er 

 udsat for Vindens udtørrende Virkning (dette gælder især de paa 

 fritstaaende Træer voksende Mosser), forstaas det let, at xero- 

 morfe Karakterer forekommer. 



En af de mest iøjnefaldende xeromorfe Karakterer er Fore- 

 komsten af tykke Cellemembraner i Bladene hos saa godt som 

 alle Arterne. 



