— 345 — 



hvis Forskelligheder i Henseende til Bladform dog er saa smaa, at de 

 vanskeligt udtrykkes i Ord, selv om man godt kan iagttage dem. 



Wallroth (1. c.) omtaler en var. integrifolius, med hele Blade. 

 Den har jeg aldrig set (ej heller i Herbarier), og jeg er mest tilbøjelig til 

 at tvivle om dens Eksistens. Muligvis har Wallroth haft den øvre 

 Del af meget store og kraftige Individer for sig; saadanne har nemlig 

 ofte alene hele Blade foroven; men undersøger man Stænglens nedre 

 Del, vil man altid finde Bladene delte dér. Eller ogsaa har det været 

 netop det modsatte, Hungerindivider; deres Blade er ofte udelte. 



2. Kronens Farve. Den sædvanlige Kronfarve er gul; dog 

 træffer man ofte Planter af iøvrigt typisk Udseende, men med bleggule 

 eller næsten hvide Kroner. Den hvidblomstrede 1 ) Form har L. M. 

 Neuman (Berättelse öfver en resa til Danmark år 1888, i: Sundsvalls 

 högre allmänna lärovärk 1889) beskrevet her fra Landet under Navnet 

 var. albescens Neum.; senere har jeg fundet den baade her i Danmark 

 (se Bot. Tids. 29, 1909, 328), i Irland (se New Phytologist XI, 1912, 

 120) og ved Konstantinopel, og har ved Dyrkning kunnet konstatere, 

 at den holdt sig uforandret. Den synes at være ret udbredt indenfor 

 Artens Omraade. Den krydser sig undertiden med den gulblomstrede 

 Type, og derved fremkommer Former med bleggule Kroner. 



Alle de Gange, jeg har truffet var. albescens i Naturen, har den 

 hvad Bladform angaar hørt til Hovedtypen (triangularis); men Karak- 

 teren hvid Krone, kan øjensynlig ogsaa findes hos var. lacerus, thi 

 allerede Tabe rnæmont anus omtaler og afbilder (Kreuterbuch I, 1625, 481, 

 fig. V) en »Sonchus laevis tertius fl. niveo«, som tydelig nok er en saadan 

 hvidblomstret lacerus, hvad Bischoff har gjort opmærksom paa 2 ). 



3. og 4. Tilstedeværelsen af Kirtelbørster paa den øvre Del 

 af Stængelen og en Række af lignende Dannelser paa Eyggen af Kurv- 

 svøbbladene er to Karakterer, der varierer uafhængigt af hinanden og 

 af de hidtil omtalte Karakterer. Saavidt jeg har set i Literaturen, er 

 Variationerne i disse to Ketninger ikke forsynede med latinske Varietets - 

 navne, og jeg føler ingen Trang til at forøge Antallet af Navne, men 

 vil nøjes med at paapege, at disse Karakterer er lige saa konstante for 

 hver Form som Karaktererne hentede fra Bladform eller Blomsterfarve. 



Vi har saaledes hos Samlearten S. oleraceus L. en Række Karak- 

 terer, som varierer uafhængig af hverandre, og den Mængde Kombina- 

 tioner, som derved kan opstaa, er ikke ringe. En gennemført Analyse 

 af de mange Elementarformer, der kan fremgaa af de forskellige Kom- 

 binationer, og en Undersøgelse af deres Forekomst i Naturen er en 

 mægtig Opgave, — og jeg tvivler paa, at dens Resultater vil svare 

 til det store Arbejde, som i saa Fald er nødvendigt. Vi har i Trow's 

 smukke Undersøgelser over Elementarformer af Senecio vulgaris (Journ. 

 of Genetics, 2, 1912, 239-276 og 6, 1916, 1-74) et Paradigma for hvad 

 saadanne Undersøgelser kan bringe. 



a ) S. oleraceus har altid gult Støv, sortspidsede Støvknapper og grønne 

 Grifler; derfor virker den hvidblomstrede Form ikke helt hvid. 



2 ) Min S. oleraceus var. lacerus fra Lizard har hvidgule (blege) Kroner 

 og er rimeligvis i Henseende til Kronfarve en Bastard mellem Hoved- 

 formen og var. albescens. 



Botanisk Tidsskrift. 34. Bind. 23 



