33 



i Forbindelse med den nederste Ende af Pericentralcellerne- 

 i Led IL Ofte er Grenen dog ikke rykket fuldt saa høit 

 op, men den bliver fri lidt nedenfor den Tværvæg, som af- 

 grænser det ovenfor liggende Led. 



Et ungt Stadium (Fig. 4) viser nu, at den Væg, som 

 afskjærer et grenbærende Led (Led 3 fra neden), fra først 

 af er mere skraatstillet end de andre, og 

 at dens høieste Punkt ligger i Høide med 

 den efterfølgende Væg, thi det efterfølgende- 

 Segment løber skarpt til lige ovenfor 

 Grenen*). Naar Grenen undertiden ikke 

 Fig. 4. Polysipho- er rykket et helt Internodium op, beroer 



nia polyspora. det sar ,dsynligvis paa, at Segmentvæggen 

 Stængelspids, f 1 - . 

 f 5 ere tre efter er naae t ne ^ °P 1 Høide med den 

 hinanden følgende efterfølgende Væg. Den omtalte Segment- 

 Blade. Ved f 2 væ g j iar g ans k e sikkert fra først af været 

 er kun Basalcellen , ht i , . n . 

 . m . plan, men allerede paa det i figuren af- 

 tegnet, g er en ^ ' ^ 0 



ung Stengel, der tegnede Stadium er den Del af den, som 



fremkommer som ligger ovenfor Grenen, begyndt at rette sig 

 4xelskud til f 3 



opefter, og denne Retningsforandring ved- 

 varer, idet Segmenterne voxe i Længde,, 

 indtil denne Del af Tværvæggen tilsidst er bleven omtrent 

 parallel med Modergrenens Længdeaxe (Fig. 3). Det er 

 altsaa her den samme Proces, som foregaaer hos de andre 

 Arter, og Grunden til, at Grenen kommer til at sidde høiere 

 oppe end hos disse, maa søges i, at de grenbærende Seg- 

 menter afskjæres ved ualmindelig steile Vægge. 



Der er saaledes ingen Grund til at tale om Forskyd- 

 ning, hverken hos P. polyspora eller hos de andre Arter y 

 forsaavidt man med Begrebet Forskydning forbinder Fore- 

 stillingen om en Glidning. Hos P. polyspora er der ikke en 

 Gang Grund til at tale om nogen Oprykning af Grenen, da 



') Tegningen er udført efter et Glycerin-Præparat, som viser et noget 

 andet Udseende end den levende Plante paa Grund af Protoplasternes 

 Sammentrækning og Væggenes Opsvulming. De enkelte Gellers 

 Form saavel som deres indbyrdes Stilling ere dog ikke forandrede 

 i nogen væsentlig Grad. 



Botanisk Tidsskrift, 18. Bind. 3 



