83 



Dalgas*) indleder en Undersøgelse af den store Vildmoses 

 Anvendelighed med nogle Bemærkninger om de tidligere 

 topografiske Forhold i den søndre Del af Vendsyssel. Ifølge 

 hans Mening har Limfjorden staaet i Forbindelse med Vester- 

 havet paa en saadan Maade, at den store Vildmose senere 

 er kommen til at hvile paa Havbund. Denne Antagelse 

 støttes paa en Betragtning af de nuværende Høideforhold. 

 Desuden anfører samme Forfatter at der paa mange Steder 

 i Vildmosens Undergrund findes hele Lag af Saltvands- 

 muslinge- og Østersskaller. 



Professor Johnstrups geologiske Undersøgelser fra 

 den nordre Del af Vendsyssel**) have ført til det Besultat, 

 at der kan paavises to Hævninger af Landet, en ældre og 

 en yngre. Og ifølge Udtalelser fra andre Geologer kan Hæv- 

 ningen spores ogsaa Syd for Limfjorden. 



Efter alt at dømme, synes der altsaa ikke at kunne 

 være Tvivl om, at vi i de faa Lerstrandsplanter, der have 

 været Gjenstand for ovenstaaende Meddelelse, have Bemini- 

 scenser om en Tid, da Landet her var en Fjord eller et 

 Indhav, hvad det nu har været. Dyriske Levninger, nemlig 

 Skaller af Bløddyr, have dannet Grundlag for vigtige geolo- 

 giske Undersøgelser. Men ikke alene forlængst afdøde Dyr 

 ogsaa levende Planter kunne bære Vidnesbyrd om de 

 Forandringer, som ere foregaaede i Jordskorpen i Tidens 

 Løb. Hvorledes disse Planter have kunnet holde sig paa 

 enkelte Punkter, finder vel sin Forklaring i den almindelige 

 Omstændighed, at Saltet bevares og beskyttes af vand- 

 tætte Lerlag. 



Jeg skal til Slut kun anføre, at Lerstrandsplanter — 

 Salicornia, Salsola og muligvis flere andre — ere fundne i 

 Nærheden af den store Vildmose, dels for mange Aar siden 

 af Professor J. Lange, dels i afvigte Sommer (1891) af 

 Stud. zool. A. Boving. Men intet af disse Fund ere gjorte 

 til Gjenstand for nærmere Undersøgelse. 



*) Hedeselskabets Tidsskrift 1880, Nr. 9. 



**) Indbydelsesskrift til Kjøbenhavns Universitets Aarsfest 1882. 



6* 



