106 



Imellem disse to Lag, altsaa paa Bunden af det levende 

 Lag, udvikles Frugtlegemerne, hvis Sporesække og Sporer, 

 saa vidt jeg har kunnet iagttage, ere dannede, inden der 

 optræder nogen Kanal fra Frugtlegemets Hulhed til Over- 

 fladen. Paraphyserne ere utydelige eller mangle, og Sporerne 

 variere i Størrelse fra 10 — 30 /x, to i dette Tilfælde vari- 

 able Forhold, som man har været uforsigtig nok til at be- 

 nytte som Artscharakterer. 



I Juliheftet af Journal of Botany 1892 opstilles en ny 

 marin Verrucaria, V. laetevirens Massee. Forfatteren har 

 ikke været tilfreds med de „i det mindste 16 britiske ma- 

 rine Verrucarier", hvis Tilværelse han antager, men forøger 

 dette Antal, grundet paa lysere Farve, Nærværelsen af 

 Paraphyser og dobbelt saa store Gonidier som hos V. mucosa, 

 hvilken hans Art ellers siges at ligne. Farven og Paraphy- 

 serne ere hos denne Slægt meget foranderlige Gharakterer, 

 og der findes neppe saa naive Lichenologer, at de give sig 

 af med at bestemme nye Arter eller Former efter Beskrivel- 

 ser uden at have seet authentiske Exemplarer, i hvilken An- 

 ledning man jo saa rigtignok kan spørge, om Beskrivelserne 

 ere til betydelig Nytte, naar de ere ubrugelige til at be- 

 stemme efter. Saa længe man ikke spørger efter Græn- 

 serne for at begrænse sine Arter, eller med andre Ord, 

 saa længe man ikke gjør Forskjel paa, enten to Typer ere 

 forbundne ved Mellemformer, eller der ikke er fundet Mel- 

 lemformer imellem dem: saa er der jo intet Andet ved den 

 Galamitet at gjøre end foreløbig at lade de fleste nye be- 

 skrevne Arter staa hen som tvivlsomme Splinter huggede 

 af andre Arter, hvilket synes at være Tilfældet for den 

 nysnævnte og mange andre Verrucaria-Formers Ved- 

 kommende. 



Undersøgelse i den fri Natur tilbyder selvfølgelig i Reg- 

 len langt større Mængder af Exemplarer end det er muligt 

 at indsamle, hvorfor man sædvanlig tager efter de mest 



