107 



charakteristiske Former og lader de mindre udprægede staa; 

 men Mellemformer høre efter Sagens Forhold til de mindre 

 charakteristiske, saa at det paa Forhaand er rimeligt, at der 

 ogsaa forholdsvis findes flere Mellemformer i Naturen end i Sam- 

 lingerne. 1 1878 fandt jeg Verr. hydrela udbredt paa Sten nær 

 Bredden i Madum Sø; over Vandet gik den efterhaanden over 

 til V. nigrescens. Jeg tog et lille Stykke og noterede Iagt- 

 tagelsen, men glemte den, indtil jeg 1889 fandt netop det 

 Samme paa Bredden af Stilling Sø : paa store Sten i Vand- 

 skorpen voxede V. hydrela, som paa høiere liggende Sten efter- 

 haanden blev til V. nigrescens og V. aethiohola. Verr. hydrela 

 findes ofte med Pletter af tynd, mørk Thailus, blandet imel- 

 lem den sædvanlige tykkere og lysere Form; naar denne 

 mørke Form findes isoleret, har man kaldet den Ver", 

 vitricola. I lavvandede rolige Bugter af Havet findes al- 

 mindeligt paa Smaasten indtil c. 15 Centimeter under dag- 

 lig Vandstand en lignende Form, som gaaer under Navn af 

 V. halophila, hvilken dog neppe kunde adskilles fraJ 7 . vitricola, 

 dersom den levede i fersKt Vand. Denne V. halophila synes at 

 mangle bestemte Grænser imod de ældre Forfatteres Former 

 V. striatula ogV. mucosa, medens disse gjennem V. ceuthocarpa 

 gaa over tilF. maura, som atter neppe kan skjelnes fra visse 

 Former af V. nigrescens — uden netop ved Voxestedet. Paa 

 Kalksten bliver V. nigrescens' s mørke Thailus pletvis eller helt 

 hvid, i hvilket sidste Tilfælde den kaldes V. rupestris eller 

 V. muralis, som begge have løs Thallus. Ja, saadan kan nu 

 en Gang sort blive til hvidt og fast blive til løst, og For- 

 merne være let kjendelige fra hverandre, kun at man skjelner 

 mellem Art og Varietet, om hvilken Adskillelses Nødvendig- 

 hed vi med Linné ere overbeviste, „nisi actum de scientia". 



