♦ 



135 



som i Aaret 1729 indførte Betegnelsen „Parasit" om en 

 snyltende Plante, idet han om „Svampen fra Malta", d. v. s. 

 den rodsnyltende Balanophoracee Cynomorium*) brugte Ud- 

 trykket: „est plantae secundariae aut parasiticae genus" 

 (Nova plantarum genera, autore Pet. Ant. Michelio, 1729, 

 p, 17. Tab. XII. — Jfr. Unger 145 1 840, S. 16—21). 



Senere er „Parasitisme" almindelig blevet brugt i den 

 af mig antagne Betydning, altsaa uden Underforstaaelse af 

 nogen nødvendig gavnlig eller skadelig Virkning mellem 

 Vært og Snylter, hvilket f. Ex. indrømmes af Frank 23 1876, 

 S. 195, og Ordet er endvidere fastslaaet som Modsætning 

 til Saprofytisme af de Bary. 



Udtrykket „Saprofyt", der nu bruges saa almindelig 

 og ens af Alle, er virkelig først indført af de Bary 2 1866, 

 S. 205. Efter ham ere Saprofyterne, Raadplanterne, saadanne, 

 som indfinde sig paa døde, organiske Substanser, medens 

 Parasiterne, Snylterne, udvikle sig paa levende eller i det 

 høieste hendøende Organismer. 



Denne Begrebsadskillelse har vundet Hævd og for- 

 tjener det. 



Anderledes er det gaaet med Betegnelserne for de for- 

 skjellige Former, hvorunder Parasitismen optræder; her har 

 Betegnelsesmaaden endnu ikke fæstnet sig. 



Ogsaa Begrebet Parasitisme i dets videste Betydning 

 har man villet erstatte med andre. Saaledes foreslog Frank 

 23 1876, S. 195 at betegne ved „Symbiotismus" samt- 

 lige de Tilfælde, hvor to forskjellige Species bo paa eller 

 i hinanden, leve sammen, uden Hensyn til Arten af deres 

 indbyrdes Forhold. Derimod indskrænker Frank Parasi- 

 tismen til det Samliv, der skaffer Snylteren dens Ernæring 

 uden Gjengjæld, og forstaaer ved „ Pseudoparasitisme" 

 — et Udtryk, som iøvrigt A. deCandolle, Preiss**) og Hof- 

 meister 56 1868, S. 427 anvendte enstydigt med hvad 

 de Bary sammesteds kaldte „Saprofytisme" — det epify- 



*) Denne findes afbildet f. Ex. hos Warming: Den systematiske 



Botanik. 3die Udgave. Kjbhvn. 1891. Fig. 543 (S. 463). 

 **) Preiss: Rhizographie. Prag. 1823. S. 53. 



