173 



IL S. 33—35 skjelner mellem lo eencellede „Fasern" eller 

 Papiller og 2o Rodhaar, der snart beskrives som med snart 

 som uden Skillevægge; men Fremstillingen er saa uklar og 

 selvmodsigende, at det ikke har været mig muligt at ud- 

 rede; om Link virkelig i de flercellede Haar („ægte Haar 

 med Skillevægge, som ikke optage Næring"), hvilke han 

 fandt i Jordens „for Ernæringen skadelige Hulrum", har 

 havt Myceltraade for sig eller ei*). 



*) Uagtet Franz von Paula Schrank i sit interessante lille Skrift: 

 „Von den Nebengefässen der Pflanzen und ihrem Nutzen", Halle 1794, 

 S. 52, forlængst med Rette havde hævdet, at Kodhaarene hos alle 

 de mange af ham undersøgte Planter aldrig vare flercellede („nie 

 abgegliedert"), — jvf. Gasparrini 36 1856, p. 42: „son sempre 

 costituiti d'una sola cellula sottocuticulare" — , er dog den urigtige 

 Fremstilling mange Gange senere dukket op, som f. Ex. hos Tre- 

 viranus (Physiologie der Gewächse Bd. 1. 1835 S. 376, 3.77), der 

 rent ud kalde Eodhaarene flercellede. At Svampemycelierne kunne 

 have spillet en Kolle ved disse Feiltagelser er ret rimeligt. Svenskeren 

 G. A. Agardh (Lärobok i Botanik. I. Organografi. Malmö 1829— 

 1830. S. 120 Anm.; Lehrbuch der Botanik, h Organographie. Kopen- 

 hagen 1831, S. J19 Anm.) synes at være kommen det Rette meget 

 nær, idet han siger: „Man måste ej med dessa indsugningshår ho& 

 roten sammanblanda de fina flygtiga hår, hvilka upkomma på så- 

 dané stallen af roten, der jorden ej är tätt tilltryckt, hvilka synas 

 vara icke annat än svamplika formationer och icke något 

 vextens organ." Men de undersøgte Planter nævner Agardh ikke. 



Dupetit-Thouars (Annales des sciences nat. l re série. T. 14. 

 1828, p. 321—223) beskriver Roden hos Fyr („Pin"), der om Vinte- 

 ren er rødbrun, med tykkere, skjællet Spids, som senere voxer ud,, 

 beholder sin større Tykkelse, men bliver hvid og saftig. Samtidig 

 udvoxe dens kamformigt stillede Siderødder. Hen paa Sommeren 

 stanser Længde væxten , Tykkelsen formindskes, idet Barken falder 

 sammen, bliver tør og brun. Væxten gjenoptages da først næste 

 Foraar, og kun en Del af Siderødderne udvikles videre, meden& 

 Kesten forsvinder. Om Sommeren mener man i Spidserne at se 

 Knopper, fordi de beholde Tykkelsen og den hvide Farve og frem- 

 deles ere dækkede af smalle Strimler (lanières étroites), ligesom* 

 af Skjæl. Disse Strimler, som Dupetit-Thouars antog dannede 

 ved Længdespaltning af Eodspidsens ydre Væv, have rimeligvis været 

 Svampeskedens udløbende Hyfer, ikke Eodhættens afskallende Celle- 

 rækker. 



Treviranus meddeler at have undersøgt de hvide Spidser af 

 Skovfyrrens Rødder om Vinteren, hvilke han kunde trække Huden 

 af uden at beskadige Overfladen af det derunder liggende Cellevæv. 

 (1. c. S. 382). 



