186 



trofeMykorrhizer, saaledes som Frank 27 1 887, S. 398 har 

 betegnet Svamprødderne med henholdsvis indvendig og 

 udvendig Svamp. 



Celleindholdet i de tykke Langrødders Bark var spar- 

 somt, ogsaa i den svampfrie Del; Gentralcylinderen derimod, 

 navnlig langs Omkredsen, indeholdt en stor Mængde Stivelse, 

 der kun i faa og smaa Korn optraadte i de Barkceller, 

 hvis Væg var gjennemvoxet af Myceliernes Fletværk, men 

 som havde Gellekjernen i Behold. Hvor Vægmyceliet ikke 

 findes, sees, ofte meget store, Intercellularrum. Langrødderne 

 bære til Siderne med kortere eller længere Mellemrum smaa 

 buskformige, tæt og meget regelmæssigt gaffelgrenede Rødder, 

 som vi ville kalde „Dværgrødder"*), Frank's „Mycorhi- 

 zenbüschel" eller „Saugwurzelstämmchen* , 28 1888, S. 268, 

 Taf. XIII, Fig. 1, 2. Paa disse fandtes aldrig Rodhaar, 

 de vare gjennemgaaende omsluttede af en temmelig tyk 

 Svampeskede, og det intercellulære Fletværk i Barken var 

 i Overensstemmelse hermed overalt meget smukt og tydeligt 

 udviklet; ingensteds forekom Hyfer i Gellernes Lumina. 



At de omhandlede Rødder med og uden Svampeskede 

 vare levende fremgik bl. A. deraf, at de vare i Færd med 

 at danne nye Rødder, som viste de samme Forhold; at 

 fremdeles de angrebne Geller vare levende, maa jeg an- 

 tage, da de ikke viste noget bestemt Tegn paa Død; men 

 iøvrigt er netop dette Spørgsmaal overmaade vanskeligt at 

 atgjøre og maa nærmest støttes paa den Slutning, at man 

 ellers ikke kan indse, hvorledes Træet skulde kunne voxe 

 frodigt med næsten lutter døde Rodbarkceller; thi de virkeligt 

 svampfrie Rodspidser udgjøre kun en aldeles forsvindende 

 Del af Rodsystemet. 



Af de hos Weymouthsfyrren saaledes forefundne For- 

 hold mener jeg at turde slutte, at Formen for Svamprodens 

 Optræden staaer i Forhold til Intensiteten af Rodens Længde- 



*) Betegnelserne „Langrødder" og „Dværgrødder" bruger jeg i Analogi 

 med „Langgrene" og „Dværggrene". Sven Berggren's „rot- 

 dvärggrenar" ( 4 1 8.87 , S. 145) hos Podocarpeæ ere en egen, stærkt 

 reduceret Form af Dværgrødder, som jeg benævner „ Vorterødder 



