220 



S. 27, Klein og Szabö 65 1880, samt v. Tieghem 140 1888, 

 S. 167. 



Disse langsomt voxende, vorteformige Smaarødder, der 

 blive staaende paa et rudimentært Trin, kunde vi efter 

 vore ovennævnte Erfaringer formode at finde uddannede 

 som Mykorrhizer. 



Dette slaaer da ogsaa til for Sapindaceernes Vedkom- 

 mende, idet Waage her har paavist yppigt udviklede en- 

 dotrofe Mykorrhizer af den fra Orchideerne bekjendte Form, 

 optrædende i Dværgrødder baade med og uden Rodhætte. 



Derimod fandtes aldrig Svamprødder hos Hippocastana- 

 ceæ i de ganske tilsvarende Organer, ja selv i Jord, der 

 var stærkt gjennemvævet af de sædvanlige Mykorrhizahyfer, 

 bleve alle Hestekastaniens Rødder fuldkommen svampefrie, 

 en Iagttagelse, som mine Undersøgelser paa ældre Træer 

 fra Botanisk Have i Kjøbenhavn, fra Søndermarken og fra 

 Skovene omkring Berlin fuldtud bekræfte. Man seer de gule, 

 flercellede, grenede Mycelier slynge sig om mellem Lang- 

 røddérnes talrige Rodhaar og omkring Dværgrøddernes but- 

 tede Spidser; men inde i Rødderne finder man ingen Hyfer, 

 og der dannes ingen Svampeskede. 



Jeg skal forsøge paa at give en Forklaring af denne 

 mærkelige Forskjel, en Tydning, der dog kun maa opfattes 

 som en Gisning. 



Allerede Klein fremhæver og afbilder (1. c, S. 5 — 6, 

 Fig. 3 — 5), hvorledes Overhudscellerne i Hestekastaniens 

 Dværgrødder typisk have stærkt fortykkede Ud- og Side- 

 vægge*); og Waage tilføier (1. c. S. 18), at Membranerne 

 saavel i Epidermis som næsten i det hele Barkvæv efter- 

 haanden forkorkes og blive resistente mod Svovlsyre,* samt 

 at denne Forkorkning begynder tidligt uden at hindre Per- 

 meabiliteten. Hos Sapindaceerne derimod forbliver Epider- 

 mis tyndvægget og holder sig derfor ikke saa længe**). 

 Til Gjengjæld optræde rigtignok Fortyknings lister i de sub- 



*) At denne Fortykning i adskillige Tilfælde kan være meget ringe eller 



udeblive er dog paapeget af Waage 1. c. S. 18 nederst. 

 **) Man sammenligne W a age's Figurer, Taf. VIII, 4 og 8. 



