231 



Da Svampen ikke kan antages at ville voxe paa Roden, 

 hvis den ikke saae sin egen Fordel derved, bemægtiger den 

 sig sagtens denne som et passende Opholdssted (une base 

 commode — propre à son développement). Saaledes blive 

 Svamp og Rod hinanden til gjensidig Hjælp — Forholdet 

 er „mutualistisk Symbiose" (1. c, p. 37), og heri har 

 Kam i éns ki sikkert Ret i Eet og Alt. Men fordi Forholdet 

 er gjensidig Hjælp, er det jo aldeles ikke givet, at det 

 ogsaa er gjensidig Nytte. 



Svampen har sikkert Nytte af Roden, da den ellers 

 simpelthen vilde blive derfra; men at Roden skulde have 

 Nytte af Svampen, at Svampeskeden skulde tilføre Roden 

 mere Næring end den nøgne Overhud, foruden at Skeden 

 maa sørge for sig selv — det er aldrig bevist, og det kan 

 kun bevises ved Forsøg ; hvoraf endnu intet er lykkedes*). 

 Kamiénski har da iøvrigt heller ikke villet hævde, at 

 Svampen var nyttig, og indtil modbevisende Forsøg fore- 

 ligge, maa de hidtil gjorte Iagttagelser berettige os til at 

 anse den for : unyttig Symbiont. 



At Svampen sætter sig fast paa Rodens Overhud 

 synes os simplest at forklares derved, at Næringsstrø ru- 

 men gaaer her igjennem ; Svampeskeden bliver et Slags 

 Reagens paa, at Roden optager, indsuger Næring, som 

 er brugbar for Svampen, ikke paa, at den indeholder 

 saadan**). Det ligger os fjærnt at ville insinuere, at Svam- 

 pen skulde lade haant om at finde Husly hos Roden, men 

 vi tro rigtignok, at den sætter mere Pris paa Næringen, 

 og at den drager Fordel af Rodens langt større Evne til 

 at indpumpe denne, samtidigt med, at Roden bliver i høi 

 Grad afhængig af Svampen. 



Denne Opfattelse ville vi ogsaa gjøre gjældende for vore 



*) Drude's Forsøg med Monotropa-Kulturer maa vistnok betegnes 

 som mislykkede (1. c. S. 50) og havde ogsaa et andet Formaal. 



*) Kamiénski nævner ogsaa udtrykkeligt, at Svampeskedens Dannelse 

 alene udebliver der, hvor Rodens yderste Væv, som ved Rod- 

 hætten og ældre Rødders døde Barkvæv, mangler Evne til at ind- 

 suge Næring (1. c. p. 33, 14). 



