268 



idet han gaaer ud fra, at Planten er identisk med den af 

 Hermann beskrevne og afbildede. Bulbil-Dannelsen omtaler 

 han dog ikke med et Ord, hverken i sin Diagnose eller i 

 sine Raisonnementer. 



Heller ikke Terraciano 1 ) omtaler Bulbil-Dannelsen. 



Derimod omtales dette Forhold af Eichler i en Af- 

 handling om Dannelsen af Bulbiller i Inflorescenser 2 ). Han 

 henfører disse Bulbiller til dem med overveiende Udvikling 

 af Lavbladene, altsaa til virkelige Løg, og fremhæver, at 

 særlig hos disse Agave-Arter ere Bulbillerne tilbøielige 

 tli at spire endnu medens de sidde paa Moderplanten. 

 Dette kan man ogsaa se paa det gamle Billede hos Paul 

 Hermann. 



Hvad nu Navnet A. Antillarum angaaer, saa er det 

 fra 1825 og skyldes Descourtilz 3 ). Skjønt dennes Af- 

 bildning (PI. 284) i de fleste Henseender er yderst slet, er 

 der den Fordel ved den, at den er coloreret, og Blomsternes 

 for en Agave ganske usædvanlige Farve er forholdvis godt 

 gjengivet, saa godt, at der ingen Tvivl er om, at den er 

 identisk med den her omtalte Plante. I sin mere lyriske 

 end videnskabelige Beskrivelse kommer Forf. ogsaa atter 

 og atter tilbage til dette Forhold. Han karakteriserer 

 Blomsterstanden saaledes: „ Hampe rameuse ; chargé de gros 

 bouquets d'un jaune aurora éclatant", gjentager senere dette 

 Udtryk, kun med Ombytning af „brillant" for „ éclatant" og 

 lovpriser disse Blomster, „dont l'oeuil a peine à supporter 

 l'éclat"; han fortæller ligeledes, hvorledes Tegneren, der 

 spadserede med ham, forsikkrede, at dersom en Maler vilde 

 anbringe disse Agaver i sine Landskaber, vilde han blive 

 beskyldt for selv at have fundet paa dem. Disse Udtalelser 

 ere saa forstaaelige med vor Plante for Øie og skjønt som 

 ovenfor bemærket Descourtilz's Afbildning er slet — „an 



*) 1. c. pag. 47—48. 



2 ) Jahrbuch des königlichen botanischen Gartens und des botanischen 

 Museums zu Berlin, Bd. I., 1881, pag. 173. 



3 ) Flore médicale des Antilles, Tom. IV. pag. 239. 



