283 



tyledoner, jeg har undersøgt, og som i en ganske anden 

 Henseende har en betydelig Interesse. Det er Aloe, hvoraf 

 jeg har kunnet studere A. arborescens. Denne Slægt hører, 

 som bekjendt, til de monokotyledone Væxter, hvis Stamme 

 ligesom Dracaena's voxer i Tykkelse formedelst et paa 

 Centralcylinderens Yderside sig dannende „Kambiallag", Tyd- 

 skernes „Verdickungsring". Dette Fortykningslag eller Til- 

 væxtlag med dets Produkter: Karstrængene og det dem 

 adskillende Grundvæv samt det mekaniske Væv opfattes 

 af de nyere franske Anatomer som en Pericykeldannelse, 

 ja, hvad mere er, som et Pericykelfelloderm. 1 ). Pericyklen 

 (som skal kunne kjendes derpaa, at den umiddelbart grænser 

 op til Endodermen) indleder Dannelsen af Tilvæxtlaget 

 ved at radialstrække sine Geller og derpaa ved en Tan- 

 gentialvæg at afspalte et ydre Cellelag, der selv om det 

 ikke reagerer som Kork, dog histologisk skal opfattes som 

 et „Korkblad" ; det indre Initiallag deler sig nu videre kon- 

 sekutivt og centrifugalt; det heraf resulterende Væv beteg- 

 nes derfor som F el lode rm, og det er heri, at Karstrængene 

 opstaa. Da jeg maa tilstaa, at denne meget interessante 

 Betragtningsmaade slog mig, undlod jeg ikke selv at gaa 

 Spørgsmaalet efter paa det ovennævnte Materiale. Jeg er 

 kommen til det Resultat, at det Sted i Stængelen, hvor 

 „Fortykningsringen" opstaaer, ikke paa nogen Maade lader 

 sig saa skarpt pa&vise, som Franskmændene give det Ud- 

 seende af. Ganske bortseet fra, -at en Endoderm slet ikke 

 er udviklet paa det angivne Tidspunkt, og at dennes Plads 

 eller Pladsen for dens Urmodervæv heller ikke kan udledes 

 fra bestemte Pierom- eller Periblemrækker, formaaer jeg 

 overhovedet aldeles ikke at finde nogetsomhelst enkelt, 

 sammenhængende Cellelag, fra hvilket Fortykningslaget 

 skulde kunne deriveres. Om Betegnelsen „Felloderm" vil 

 jeg endda slet ikke tale; det er lidt underligt (men kunde 

 endda forsvares i komparativ-anatomisk Forstand) at tale 

 om „Kork" paa et Sted, hvor dette Vævs væsentligste 



l ) Gfr. v. Tieghem: Traité de Bot., Il édit., vol. 1; p. 827. 



