287 



kjendt særkjønnede, og Reduktioner i Støvdragerantallet og 

 paa andre Steder komme ogsaa for. Tonina danner i disse 

 Henseender ingen Undtagelse. Det anføres i Almindelighed x ), 

 at Han- og Hunblomsterne i Modsætning til det, der er 

 Tilfældet hos andre Eriocaulonaceer, her ere ordnede parvis. 

 Dette har jeg ikke kunnet iagttage. Han- og Hunblom- 

 sterne ere blandede mellem hverandre, dog ere Rand- 

 blomsterne oftest hanlige. Hver lille Blomst støttes af sin 

 Bractée. Hanblomsterne have en kort Stilk. Imellem Blom- 

 sterne findes lange, leddede, klare Børstehaar paa Blomster- 

 leiet. Hele Blomsterstanden bliver protandrisk derved, at 

 Randblomsterne springe først ud. 



Jeg havde ønsket at give eh udtømmende Udviklings- 

 historie af Toninas Blomster; men mit Materiale, som for- 

 øvrigt i mange Maader var fortrinligt, har dog ikke kunnet 

 vise mig Alting, og det er ikke let, naar man ikke har 

 komplette Serier, at orientere sig paa ethvert Punkt. Om 

 Udpræparering af saa smaa Blomsteranlæg [de ere fuld- 

 stændigt mikroskopiske] kan der neppe være Tale, og Snit- 

 præparater kunne ikke altid vise Alt, hvad man ønsker, 

 især naar Materialet dog ikke staaer til Disposition i ube- 

 grænsede Masser. 



Hanblomstens Udvikling er følgende. Den anlægges 

 som en lille Vorte i Axlen af en Bractée paa Siden af det 

 store, halvkugleformede Kurvanlæg [Tab. XXI, Fig. 3, Det 

 unge Blomsteranlæg faaer temmelig steile Sider [Fig. 3, bl 0 ~\, 

 bliver høit og mere valseformet, hvorpaa der paa Siden af 

 •det omtrent i samme Høide og paa samme Tid udvikles 

 'tre Bladanlæg, to skraat ud imod Bracteen og eet bagud. 

 Hermed er Perigoniets yderste Kreds dannet, og den bliver 

 temmelig længe staaende paa samme Trin, medens Blomstens 

 Udvikling iøvrigt skrider frem. Lige for Mellemrummene 

 mellem disse tre ydre Perigonblade hvælver det unge meri- 

 stematiske Væv sig frem ved Tangentialdelinger i Periblemet 

 som tre aflange, lodret stillede, steilt affaldende, temmeligt 



x ) Cfr. dog Bentham & Hooker, Genera pl., vol. III, p. 1025. 



