Plante bliver stærkt efterstræbt af de mange Reisende, der komme 

 til Skagen. Efter et lille Ophold paa Grenen, gik vi hen til Fyr- 

 taarnet, men da det var under Reparation kunde Deltagerne ikke 

 faa Lov til at bestige det, hvilket for mange var en Skuffelse. 

 Herfra kjørtes tilbage til Skagen. Regnen, som om Morgenen 

 havde gjort os lidt betænkelige, havde dog medført det Gode, at 

 den havde gjort Sandet i Klitterne fast, hvilket baade denne og 

 den følgende Dag lettede Bestigningen af disse. Kl. 6 spistes til 

 Middag, hvorefter vi foretoge en Udflugt til Plantagen ved By- 

 fogedboligen, Danmarks nordligste Plantage, hvor selv Bøgen synes 

 at befinde sig rigtig vel. 



Onsdagen den 29. toge vi med Toget Kl. 7 Morgen til Hulsig 

 Station. Her delte vi os i 2 Partier, den største Part satte lige 

 mod Raabjerg Mile, medens de andre fulgte med de Vogne, som 

 nogle af Egnens Beboere velvilligt havde stillet til vor Raadighed. 

 Her viste de nordligste Egepur sig, og et af disse ved „Rennerod'' 

 blev nærmere undersøgt. Disse Égepur ere saa lave, at Calama- 

 grostis Epigejos ragede høit op over dem, og dog havde Planterne 

 Ansats til Frugt, hvilke yderligere viste, at de vare Quercus pedun- 

 culated. Bunden var tæt bevoxet med Convallaria majalis, i Skygge 

 stod Orobus tuberosus var. latifolia, medens den typiske Form stod 

 i Udkanten. Paa en Klit Syd for Kandestederne stod et enligt 

 Exemplar af Ribes rubrum. Paa Raabjerg Mile samledes atter hele 

 Selskabet. Men hvor Milen denne Dag saa mærkelig ud! Hvor 

 Sandet var begyndt at tørres efter Regnen, skinnede det ganske 

 hvidt mod det graa, fugtige Sand , og derimellem dannede Titan- 

 jernet de nydeligete Moirée-Figurer. Milerne ere fuldstændigt blot- 

 tede for Vegetation, medens Klitterne ere bevoxede, heri ligger 

 Forskjellen. De Planter, der fulgte længst op ad Milen, vare 

 Psamma arenaria samt Agrostis alba paa fugtige Steder. Ved Milens 

 Fod ligge nogle Smaasøer, og her nede fandtes Juncus capitatus, 

 Lycopodium inundatum, Narthecium ossifragum, Pilularia globulifera i 

 Mængde, Helosciadium inundatum, Littorella lacustris, Carex dioeca, 

 Pcplis Portula, Juncus pygmæus , Pyrola minor, hvilken her oppe i 

 det Nordlige synes at holde sig til lave, side Steder, Ranunculus 

 reptans, Utricularia minor og Alisma ranunculoides. 



I en Dal Vest for Milen havde Fru Larsen fra Gaardbogaard 

 anrettet en splendid Frokost. Efter denne gik vi ned til de mærke- 

 lige Martørvgrave ; men Tid og Leilighed var desværre ikke til, at 

 de kunde blive nærmere undersøgte. Martørven er opstaaet derved, 

 at Tørvemoser ere tildækkede af Klitter, hvorved de ere blevne i 

 en meget stærk Grad sammenpressede, hvad der gjør denne Tørv- 

 masse til et overordentlig værdifuldt Brændsel. I øvrigt indeholder 

 den saa mange Plante-Emner, at det nok var værd nøiere at under- 

 søge den. Stensletterne ere store Flader, hvor Sandet er bort- 

 fløiet og har efterladt et tæt Lag af mindre Sten; disse Flader 

 synes ved første Øiekast at være blottede for Vegetation; men 

 ved nærmere Undersøgelse viser det sig, at Stenene ere bevoxede 

 med Lichener, og blandt disse maa nævnes den mærkelige arc- 

 tiske Form Lecidea auricularia, fordi den her findes i stor Mængde, 

 uagtet den ellers er yderst sjelden her i Landet. Fra Martørv- 

 gravene gik vi ned gjennem „Studeli-Renden", hvor vi fandt Ba- 

 trachium hederaceum og Montia rivularis, og videre ned til Havet. 

 Her vise Klitterne sig meget høie og ofte brat afskaarne ned mod 

 Havet; høit oppe øiner man Martørvlag, hvorfra en Mængde ned- 

 styrter paa Stranden. Af og til afbrydes Klitrækken ved „Nedløb" 

 fra Stensletterne. 



Paa Vogne, som Hr. Larsen (Gaardbogaard) havde stillet til 

 vor Raadighed, kjørte vi langs Stranden til Tværsted Plantage. I 

 Udkanten nær Stranden fandtes Koeleria glauca, Lathyrus maritimus 



