XIV 



vendes, hvorimod Bjergplanter ikke bør blandes sammen med 

 Sletteplanter, Kystvegetationen adskilles fra Indlandsvegetationen 

 o. s. v. Vil man dernæst underafdele et større Floragebet, f. Ex. 

 Sydeuropas Bjerge i Pyrenæernes, Alpernes, Sudeternes og Kar- 

 pathernes Floraer, vil dette medføre Dyrkning af samme Art paa 

 flere Steder, og naar ethvert Exemplar skal udvikle sig frit, 

 kræves til en slig gjentagen Doublering betydelig Plads, hvorfor 

 en Have, som ikke er rigt udstyret med Pengemidler, Arbeids- 

 kraft og Plads, maa betænke sig vel paa at forsøge gjennemført i 

 større Maalestok en saadan geographisk Ordning. Men heldigvis 

 kan der om plantegeographiske Forhold gives nogen, om end mindre 

 haandgribelig, Oplysning ved Hjælp af Etiquetter; naar disse nemlig 

 angive hver enkelt Arts Fædreland, ydes der i hvert Fald den 

 Studerende en Veiledning til at søge nærmere Kundskab om 

 samme i vedkommende Lands floristiske Literatur. Bergielunds 

 Etiquetter lade intet tilbage at ønske i Henseende til Fuldstændig- 

 heden af de Oplysninger, der kan ønskes, idet der foruden Navn 

 og Artens Fædreland angives, naar og hvorfra det paagjældende 

 Exemplar er indført i Haven. 



Afhandlingen af 1891 slutter med en Eedegjørelse for den 

 internationale Frøudvexling mellem de botaniske Haver, og medens 

 Forf. anerkjender flere gode Egenskaber ved denne allerede i lang- 

 Tid anvendte Methode for Frøudvexling mellem botaniske Haver, 

 skjuler han ikke deres Skyggesider, navnlig den, at næppe Halv- 

 delen af de uddelte Frøsorter ere rigtig bestemte. Anm. kan af 

 mangeaarig Erfaring bevidne, at denne Anke vistnok ikke fjerner 

 sig langt fra Virkeligheden, men det maa dog bemærkes, at ikke 

 alle Haver ere lige skyldige, og at der kan spores Tegn til en 

 bedre Tilstand deri, at nogle botaniske Haver betegner ved et 

 Mærke de Planter, der ere bestemte, hvilken Foranstaltning man 

 maa ønske udført i alle Haver. 



Læsningen af de her anmeldte Skrifter giver et meget til- 

 talende Billede af den Institution, de omhandle, og et Besøg i 

 samme vil upaatvivlelig lønne sig ikke alene for Botanikere, særlig 

 for dem, der have med botaniske Haver at gjøre, men for Enhver, 

 der har Leilighed til et Besøg i Stockholm, som her har et nyt 

 Tiltrækningsmiddel foruden mange andre. 



Joh. Lange. 



P. Ascherson og P. Magnus: Die Verbreitung der hellfriichtigen 

 Spielarten der europäischen Vaccinien so wie der Vaccinium bewoh- 

 nenden Sclerotinia Arten. (Særtryk af „Verhandlungen der zool. 

 bot. Gesellschaft in Wien 1801.) 



Allerede tidligere (1889) have de samme Forfattere i en lille 

 Afhandling (i Berichte der deutsche bot. Gesellschaft 7 Bd.) ned- 

 lagt Indsigelse imod den Opfattelse af Mycoioger (I. Schröter 1879, 

 Woronin 1888), at de fra ældre Tid bekjendte hvide Frugter af 

 Vaccinium Myrtillus (og V. Vitis idæa) skulde skyldes en sygelig 

 Tilstand, fremkaldt ved Myceliet af en Snyltesvamp (Rutströmia 

 baccarum Schrot.) Sclerotinia baccarum Rehm. 



Forfatterne paavise, at den hvide eller lyse Farve hos Vacci- 

 nium-Frugter kan skyldes to forskjellige Aarsager. nemlig dels den 

 ovennævnte Snyltesvamp, hvis Tilstedeværelse fra forskjellige Lo- 

 caliteter for Vaccinium Myrtillus (Sclerotinia baccarum Rehm), 

 for V. uliginosum (S. megalospora Woron), dels en selvstændig 

 (ikke af nogen Svamp fremkaldt) Variation i Frugtens Farve. 



Forfatterne have med megen Flid samlet Materiale til Kund- 

 skab om Udbredelsen af begge disse Arter af hvidfrugtede Vacci- 

 nier; den ægte Varietet (for alie Arter betegnet som var. leuco- 

 carpa) er iagttaget hos alle indenlandske Vaccinium-Arter, hos 



