11 



højere Grad blødt og parenkymatisk end hos Vintenybs. T. 2 

 Fig. 3 fremstiller i naturlig Størrelse et Udsnit af Tv ersnittet 

 gjennem en Markturnips (et mindre Exemplar), saaledes at 

 Udsnittet gaar fra Koens Centrum til Omkredsen. 



Yi betragte først nærmere Bygniugen af Veddets indre løsere 

 Parti (T. 2 Fig. 4). Grundmassen bestaar her af et ensformigt 

 Parenkym (vp) uden Spor af Marvstraaler og meget mere stor- 

 cellet end det indre Vedparenkym hos Yinterrybs; det inde- 

 holder endvidere langt mere udviklede, luftfyldte Cellemellem- 

 gange; hos ældre Roer er dette indre Parti svampet eller 

 endog hult. Denne rigelige Uddannelse af Luftgange skylder 

 Roen sin ringe Vægtfylde. I denne parenkymatiske Grund- 

 masse findes Kar (k), snart isolerede, snart i Grupper; især 

 Skruekar med more eller mindre udtrukne Vindinger; end- 

 videre et Net af vel udviklede interkalære Karstrænge (ik). 

 Et saadant har en koncentrisk Ordning af Elementerne; det 

 bestaar af: a) et centralt Bastparti dannet af kollenkymatisk 

 Bastparenkym, Cambiform og Sirørgrupper ; b) et til alle Si- 

 der udstraalende Kambium og c) et Vedelement, beliggende 

 i Omkredsen og dannet af Vedparenkym samt i Reglen til- 

 lige 1 eller nogle faa Kar (i Almindelighed Skruekar med 

 langt udtrukne Vindinger). Disse koncentriske Karstrænge 

 have en Bygning, ^der i Hovedsagen stemmer med de — 

 rigtignok langt mere udviklede — koncentriske Karstrænge, 

 der senere beskrives og afbildes hos Knudekaal (T. 5 Fig. 1 

 og T. 4 Fig. 6; se Stængel). Saa vidt Xylemets inderste 

 Parti! 



Udad mod Omkredsen forandres Veddets Beskaffenhed 

 gradvis. Parenkymet bliver efterhaanden mere smaacellet, og 

 samtidig Cellemellemgangene mindre — Vævet altsaa i det 

 hele taget fastere. Marvstraaler (med radialt ordnede Celleræk- 

 ker) spores først utydelig, blive derefter gradvis tydeligere. 

 Der ses Marvstraaler af flere Ordener; de fleste af dem ere 

 bredere end de smalle Vedpartier, som de adskille (T. 2 Fig. 3 

 ere Marvstraalerne holdte lyse, de ved dem adskilte Vedpar- 

 tier mørke). 



Hvad Systemet af interkalære koncentriske Karstrænge 



