12 



angaar, vise tangentiale og radiale Længdesnit, at det Net, 

 som Systemet danner, har de groveste Masker inderst i Koen, 

 medens Maskerne gradvis tiltage i Finhed udad mod Omkred- 

 sen. Samtidig med denne Forandring bemærkes, at de inter- 

 kaiære Karstrænge i det hele taget blive mindre udefter, hvil- 

 ket dog ikke udelukker, at der ofte findes svagere udviklede 

 Karstrænge spredte imellem kraftigere. De yderste, ved ty- 

 delige Marvstraaler adskilte smalle Vedpartier indeholde af 

 forveddede Elementer næsten alene Kar (Skruekar og prikkede 

 Kar) ; af egentlige Vedceller findes kun Spor ; vel ere en Del 

 Celler prosenkymatiske, men for største Delen uforveddede 

 (hvis da ellers Roen ikke er abnormt træet). Vedparenkymet 

 er for en stor Del dannet af ret rummelige Celler og inde- 

 holder rigelig Cellemellemgange. Hist og her har Yedparen- 

 kymet en anden Beskaffenhed, er navnlig af en finere Byg- 

 ning samt uden Cellemellemgange og hist og her i Deling; 

 i Yedparenkym af denne Natur og som især slutter sig til 

 Kargrupperne, findes interkalære Karstrænge paa alle mulige 

 Udviklingsstadier (T. 3 Fig. 1); de yngste Anlæg findes, 

 især yderst i Yeddet, dog fjærnede mindst en halv Snes 

 Celler fra Roens Kambium (jfr. Rutabaga T. 3 Fig. 6) ; i Rege- 

 len en Del mere. 



De interkalære Karstrænge opstaa altsaa ikke direkte af 

 Kambiet, men altid sekundært i Yedparenkymet. T. 3 Fig. 3 

 viser den almindelige Maade, hvorpaa Dannelsen af en kraf- 

 tig interkalær Karstræng indledes. Først dannes ved hurtig 

 paa hinanden følgende Delinger (hvorved ofte fremstaa mange 

 Celler af 1 Vedparenkymcelle) en større eller mindre Phloëm- 

 gruppe; denne kan senere omgive sig med Straaleparenkym 

 (netop begyndt paa det Stadium, Figuren fremstiller), der 

 atter senere kan danne et Xylemparti yderst, saaledes som 

 det findes hos de foran skildrede koncentriske Karstrænge 

 (T. 3 Fig. 5). Selv i de Tilfælde, da den interkalære Kar- 

 stræng i sit første Anlæg ligger nær ved en Kargruppe, vil 

 den under Udviklingen blive fjærnet derfra ved det mellem- 

 liggende Parenkyms Yæxt. 



Hvorvel en væsentlig Del af Udviklingshistorien kan er- 



