13 



kj endes ved Betragtning af den ældre Roe, vil det dog være 

 nødvendigt til fuldstændig Klarhed at undersøge ogsaa ganske 

 unge Exemplarer. En Skildring af Roens Udvikling med 

 særligt Hensyn til de yngste Stadier meddele vi nedenfor, 

 efter først at have fremstillet Bygningen af Roden hos Raps- 

 formerne. Samme Sted er meddelt nogle historisk-kritiske 

 Bemærkninger. 



Den Rod, hvori Roen ender, samt Siderødderne ere ikke 

 forskjellige fra de tilsvarende Roddannelser hos Yinterrybs. 



Det fremgaar af det foregaaende, at der indenfor Arten 

 Rybs finder en Omdannelse af Hovedroden Sted. Omdannel- 

 sen viser sig i følgende Forhold: 



Rodens Tykkelse, Barkens Masse, Sejbastgruppernes Ud- 

 dannelse, Marvstraalernes Masseudvikling, Yedcellernes og 

 Yedparenkymcellernes Tykvæggethed og Rummelighed, det 

 indbyrdes Forhold mellem Yedcellernes og Yedparenkymets 

 Masseudvikling, Karrenes Størrelse, den indre Yedkærnes 

 Masse i Forhold til det faste Yed, endelig Udbredelsen og 

 Uddannelsen af det System af interkalære Karstrænge, der i 

 ringere eller højere Maal gjennemvæve Yedparenkymet. 



Yed den nævnte Omdannelse danner Agerkaalen Ud- 

 gangspunktet; denne Plantes Rod staar omtrent paa samme 

 Stadium som Roden hos Havekaal; Sommerrybsen fører os 

 et godt Skridt bort fra Agerkaalen hen imod Turnips; Yin- 

 terrybsen fortsætter i samme Retning, Turnipsroen er lige- 

 som Endemaalet. 



At denne Overgang fra Agerkaal til Turnips er fuld- 

 stændig gradvis, have vi i det foregaaende ikke haft tilstræk- 

 kelig Lejlighed til at fremhæve. Saaledes forholder det sig 

 imidlertid. Indenfor hver enkelt af Hovedsorterne er der 

 Yariation, ikke ethvert Exemplar af samme Sort har Roden 

 udviklet ganske paa samme Maade ; dette ses bedst hos Yin- 

 terformerne; f. Ex. hos Yinterrybs og Turnips ere, selv in- 

 denfor samme Sort, nogle Exemplarer mere kjødfulde end 

 andre, hvilket atter har til Følge en gjennemgaaende Række 



