15 



Rutabagasort synes ikke at existere (derimod vel enkelte pælef. 

 Exemplarer). Hvad Roens Farve angaar, møde vi de samme 

 Modsætninger som hos Turnips, o: Sorter, med gult eller med 

 hvidt Kjød og Sorter, hvis øverste Del (»Hoved«) er farvet 

 grøn eller violet; — ensfarvede hvide eller gule Rutabager 

 forekomme ikke som Sorter, men vel i enkelte Exe mp la- 

 rer, medens flere Turnips sorter have ensfarvede hvide eller 

 gule Roer. 



b) Rutabagen bestaar gjennemgaaende af kjendelig min- 

 dre Celler end Turnipsen. Parenkymet i Roens indre er saa- 

 ledes 2—3 Gange mere smaacellet end i Turnipsen (sammen- 

 lign T. 3 Fig. 5 med T. 2 Fig 4; Figurerne ere tegnede med 

 samme Forstørrelse); mellem Barkens Parenkym i de to 

 nævnte Roeformer er Forskj ellen ringere, dog altid meget 

 kjendelig; Forskjellen gjælder nu imidlertid ikke blot Paren- 

 kymet, men ogsaa Karrene, ja selv Kambiet; paa et tyndt 

 Tværsnit viser Kambiet hos en Turnips sig som en meget 

 tydeligere (klar) Linje end hos Rutabagen, navnlig paa 

 Grund af, at Kambiets Celler hos Turnipsen ere større,, 

 saaledes at Modsætningen mellem Kambiet og de omgivende 

 Yæv bliver større hos Turnipsen end hos Rutabagen. 



c) Forbindelsen mellem Cellerne i de parenkymatiske 

 Yæv er løsere og Yævet derfor mere luftfyldt hos en 

 Turnips end hos en Rutabaga. Roen hos denne sidste har 

 derfor ogsaa helt igjennem en ensartet og saftig Konsistens, 

 omtrent som en Kartoffel, medens derimod den ældre Tur- 

 nips inderst er svampet, ja store Exemplarer endog hule. 

 Denne Forskjel foranlediger 2 andre: Alle Rutabagasorter 

 have større Vægtfylde end Vand, medens næsten alle Tur- 

 nipssorter have ringere Vægtfylde end Vand (med Und- 

 tagelse af den lille Gruppe Sorter, Teltauer o. a., der danner 

 en umiddelbar Overgang til Vinterrybs, og som af den Grund 

 have en fastere Bygning.) Det 2det Forhold er dette, at der 

 indenfor den enkelte Rutabagasort er meget ringe Forskjel 

 mellem Exemplarerne i Henseende til Vægtfylde, medens 

 denne varierer stærkt indenfor den enkelte Turnipssort. 



d) Sejbastgrupperne i Rutabagens Bark ere ret vel udvik- 



