33 



Punkt og forsvinder endelig helt i Kimstængelstykket. Det 

 egentlige Yedparti er overvældende stærkt uddannet og helt 

 igjennem benhaardt (Splinter af det gaa til Bunds i Tand); 

 det er end videre ikke som ovenfor skildret alene forsynet 

 med Marvstraaler af 1ste Orden, men gjennemstraales af 

 Marvstraaler af 2den, 3 die, 4de ja selv 5te eller højere Orden. 

 Yderbarken, der oprindelig — ligesom Barken paa den øvre 

 Del af Stammen — bestod af en Overhud og et derunder 

 liggende kollenkymatisk bladgrøn tførende Væv, er forlængst 

 afkastet og erstattet af et Korklag, samtidig med at den 

 indre Bark har udviklet sig anseligt. 



Haar man paa et 2-aarigt Exemplar — paa Blomstringens 

 Tid — undersøger Løvstængelens anatomiske Bygning fra 

 Stammen af opefter, iagttager man, hvorledes Stængelen 

 gradvis omdannes; endelig i Blomsterstilken naar denne 

 Omdannelse sit Højdepunkt. For Sammenligningens Skyld 

 gives allerede her en kort Fremstilling af Blomsterstilkens 

 anatomiske Bygning. Barken er forholdsvis meget tyk. 

 Overhudscellerne have endnu stærkt fortykkede Ydervægge 

 ligesom ogsaa Overhuden paa Blomsterstilken som sædvanlig 

 bærer Spalteaabninger. Det i den øvrige Stængel tykvæggede 

 og kollenkymatiske Yæv under Overhuden er her næsten 

 ganske tyndvægget eller viser kun et Spor af Fortykkelse af 

 Yæggen. Karstrængringen er meget svag; dannet af en faa- 

 tallig Kreds af større og mindre Karstrænge, der ved Tvær- 

 snit vise sig kileformede og ere adskilte ved brede Marv- 

 straaler. Karstrængens Yedparti bestaar af Kar og kambi- 

 formlignende Yedparenkym, har altsaa en lignende Bygning 

 som Marvskeden i den mere udviklede Stængel. Karstrængens 

 Bastelement dannes af kollenkymatisk Bastparenkym og Sirør. 

 Karstrængen indeholder et tydeligt Kambium. Marvstraaler ne 

 have en Bygning, der endnu minder om Prokambiet, men 

 er mere storcellet. Marvstraalerne vise ikke Spor af egentligt 

 Kambium; en lukket Kambiumring findes altsaa ikke i 

 Blomsterstilken. Karstrængringen er skarpt begrænset ud 

 imod Barken ved en tydelig Karstrængskede. Denne kjendes 

 især paa sine drueformigt ordnede store Stivelsekorn, medens 



3 



