34 



Barkens øvrige Celler føre Bladgrønt og smaa Stivelsekorn. 

 Marven er ret rummelig, af almindelig Bygning. 



Vi have i det foregaaende betragtet Stængelens anato- 

 miske Bygning i 3 af dens almindelige Udviklingsformer. I 

 Blomsterstilken var af Stængelens Elementer fortrinvis Bar- 

 ken stærkt, udviklet; i den tykke saftige Del af Stammen 

 var det Marven, der var fremherskende; endelig i Stammens 

 nedre stærkt træede Parti var det Yeddet, der var over- 

 vældende stærkt udviklet. Den Bygning, Blomsterstilken 

 har, staar nærmest ved den, enhver Del af Løvstængelen har 

 haft i sin første Ungdom. Den Bygning derimod, som den 

 nederste træede Del af Stammen besidder, er længst fjærnet 

 fra det oprindelige. 



En ganske særlig Stilling indtager Knudekaalen, idet 

 nemlig den anatomiske Bygning og Udvikling af Knuden er 

 en anatomisk Mærkelighed. Enestaaende er Knudekaalens 

 Forhold dog ikke, idet nemlig Dr. J. E. Weisz (Flora 1880 

 p. 81) har vist, at Knolden hos Rutabaga og Turnips ere 

 analoge Dannelser, ligesom og, at vi hos forskjellige andre 

 Planter kunne finde en lignende Bygning og Udvikling af 

 Knolddannelser. Det kan af Dr. Weisz Meddelelse (p. 81) ses, at 

 han fuldkommen korrekt har opfattet Knudekaalen, han be- 

 skriver den imidlertid ikke, idet han nemlig kun omtaler den 

 med et Par Linjer (under det urigtige Navn B. Rapa L. 

 gongylodes istedetfor B. oleracea L. gongylodes). 



T. 4 Fig. 4 viser et Segment af et Tværsnit gjennem en 

 Knudekaal; yderst ses Yderbarken (b) og den meget svagt 

 udviklede Karstrængkreds (kb) med dens Kambium (i Figuren 

 betegnet ved en Linje (km); hele det store indre Parti 

 dannes af Marven (m). Yi betragte nærmere disse Partier 

 (T. 4 Fig. 5 Tværsnit): 



Yderbarken (b) har den sædvanlige Bygning, som 

 den ovenfor blev beskrevet; dog er den kj en delig tyndere end 

 almindeligt. 



