35 



Karstrængkredsen dannes af svagt udviklede Kar- 

 strænge (kb) af en fra det sædvanlige afvigende Form. De 

 ere nemlig omtrent lige saa brede som lange. Den enkelte 

 Karstrængs Yedelement bestaar af Kar og tyndvægget, smaa- 

 cellet Yedparenkym; egentlige Yedceller ere knn til Stede som 

 Spor. Ligesaa er Bastelementet meget blødt, idet nemlig 

 Sejbastcellerne have kollenkymatiske, sammenflydende Yægge. 

 Kambiet er ret vel udviklet. Karstrængene ere adskilte ved 

 almindelig brede Marvstraaler (mt) dannede afret anselige, 

 tyndvæggede, radialt ordnede Parenkymceller. Knuden har 

 en lukket Kambiumring (som den øvrige Løvstængel). Til- 

 sammen danne Karstrængskredsen og Barken kun en meget 

 tynd Skal uden om den uhyre Marv. Dennes Grundmasse 

 er et ret storcellet, saftigt Parenkym med talrige, men temme- 

 lig smaa Cellemellemgange ; aldrig er Marven svampet. Grund- 

 massen ligesom gjennemvæves af et netformigt System af 

 Karstrænge (antydet T. 4 Fig. 4 ved bugtede, spredte Linjer), 

 der have en koncentrisk Ordning af deres Elementer. T. 5 

 Fig. 1 giver en noget skematiseret Fremstilling af et Tvær- 

 snit gjennem en meget kraftig, koncentrisk Karstræng fra 

 Knudekaalens Marv; T. 4 Fig. 6 fremstiller et tilsvarende, 

 ligeledes noget skematiseret Længdesnit. Karstrængens Cen- 

 trum indtages af en Bastkjærne, bestaaende af Celler med 

 tykke, hvide, sammenflydende kollenkymatiske Yægge (bt); 

 paa et Længdesnit se de ud som lange, rørformede Celler, 

 hvorfor de maaske snarere maa betragtes som ejendommeligt 

 udviklede Sejbastceller end som Bastparenkymceller. Denne 

 inderste Kjærne omgives nærmest af en ringformet Zone af 

 fine Kambiformceller og Sirørgrupper (sr samt T. 5 Fig. 2); 

 fra denne Zone udstraaler atter til alle Sider et mangecellet 

 Straalekambium (km), bestaaende af talrige radiale Rækker af 

 almindelige Kambialceller. Det hele er endelig omgivet af et 

 ret vel udviklet Yedelement. Dette bestaar af Kar (k) samt 

 Yedparenkym (vp) Karrene ere mest Skruekar, men ogsaa 

 Ringkar, prikkede Kar samt Overgangsformer optræde. Kar- 

 rene vise ved Længdesnit en noget uregelmæssig Gruppering; 



3* 



