47 



Sorter, at der findes saa stort et Antal Karstrænge i Blad- 

 stilkens Grund; hos den »vilde Kaal«, Kruskaal og Knude- 

 kaal, overhovedet hos de Sorter, der have langstilkede Blade 

 er Antallet af Karstrænge langt ringere, om end Grupperingen 

 er den samme. Undersøge vi de forskjellige Blade paa samme 

 Plante, viser Antallet af de Karstrænge, der træde ind i 

 Bladstilken, sig aftagende med Bladets Størrelse til et Mini- 

 mum; i de øverste Blade tæt ved Blomsterne træde kun 

 3 — 5 smaa Karstrænge ind i hvert Blad. Hvad angaar 

 Bygningen af selve Karstrængen, er Vedelementet dannet af 

 Kar og kambiformlignende Yedparekymceller; Bastelementet 

 dannes af Sejbastceller med kollenkymatiske Vægge. Bast- 

 parenkym og Sirørgrupper. Kambiet er vel udviklet. I 

 Karstrængen optræde ikke Cellemellemgange hvilket beller 

 ikke er Tilfældet med de Marvstraaler , der adskille de 

 enkelte Karstrænge i de stjærn eformede Karstrænggrupper. 

 Bisse ere omgivne af et storcellet parenkymatisk tynd- 

 vægget Grundvæv med snevre Cellemellemgange og med 

 Celler, der ere omtrent ligesaa lange som brede, dog 

 gjælder dette ikke den Del af Grundvævet, der slutter 

 sig til Overhuden; thi dette Partis Celler ere betyde- 

 lig længere end brede, tillige udmærke de sig ved deres 

 kollenkymatisk fortykkede Yægge. Hovedmassen af Grund- 

 vævet er klart, uden Bladgrønt; derfor ere ogsaa de kraf- 

 tigste Nerver mere eller mindre hvidlige ; — alene hen under 

 Overhuden drager sig sædvanlig et tykt Lag af Bladgrønt- 

 celler. Overhuden er ret tykvægget udadtil og besidder en 

 vel udviklet Cuticula med et kraftigt Yoxovertræk. Over- 

 hudscellerne ere en Del længere end brede. Overhuden paa 

 Stilke og Ribber har kun faa Spalteaabninger. 



Blad kj ødets Bygning er saare lidet forskjellig fra 

 den, vi fandt i Kimbladet. Hvad angaar Cellernes AntaL 

 der væsentlig bestemmer Bladets Tykkelse, er Forskj ellen 

 mellem Sorterne ikke ubetydelig. Tykkest er Bladet hos 

 Hvidkaal, tyndest hos den »Vilde Kaal«, de fleste Bladkaal, 

 Rosenkaal og Savoykaal. Overhudscellernes Yægge ere noget 

 bugtede, stærkere paa Undersiden end paa Oversiden. Spalte- 



