171 



de af, saa at disse blive nøgne, dog besatte med fremstaaende 

 Bladpuder, næsten som paa en Kødgran. Hvert Aarsskud 

 begynder med Lavblade, der om Yinteren som Knopskæl 

 værne dets endnu uudviklede Løvblade. Løvbladene ere paa 

 Oversiden frisk grønne og glinsende. Kanten bærer paa unge 

 Blade fine Tænder, der ende i en Kjertel. Kjertelhaar findes 

 desuden paa Bladfladerne. 



Paa Undersiden er der i Midten en Fure, der er graalig 

 af de mange smaa, her siddende Haar (Fig. 3). Disse tjene 

 til at værne de noget fremspringende Spalteaabninger , der 

 alene findes her; de ere svagt krummede og rigelig dækkede 

 af Cuticula-Papiller. Medens der er et udpræget Palissade- 

 væv i Bladets øvre Side, er der et stærkt lakunøst Svampvæv 

 paa Undersiden. Oversidens og den øvrige, glinsende Over- 

 flades Overhudceller have svagt bugtede Vægge. 



A B 



Fig. 3, Phyllodoce coerulea. 

 A, Blad, 5 G. forst., og B, Bladtværsnit. 



Paa de Blade, der staa i Blomsternes Nærhed, bliver den 

 matte, haarbærende Del af Underfladen relativt meget større, 

 kun en lille Del af Bladets Rand »bøjes tilbage«, og Blom- 

 stens Forblade ere ganske flade og tillige tynde. 



Blomsterne staa enlige i Løvbladaxlerne, 1 eller flere sam- 

 lede i Spidsen af Grenene, som derved afsluttes i deres Yæxt. 

 Hver Blomst har to sidestillede Forblade. 



Om Blomstens Biologi foreligger kun én Optegnelse, 

 nemlig hos Axell (Om anordningerna för de fanerogama 

 växternas befruktning ; Stockholm 1869; p. 112); denne stem- 

 mer meget lidet med mine. 



De violet-purpurfarvede og rødkj ertiede, ægformede Kro- 

 ner vende den snævre Munding ned ad eller sjældnere næ- 

 sten vandret ud til Siden; Blomstens indre Dele ere derved 

 altid udmærket værnede mod Regn. 



