208 



■»Bøge- som Granskove, snart paa den bare Jord uden at være dækket af 

 »Løv og Mos, snart endog paa høje, ufrugtbare, sandede Partier paa 

 »Bjærgene (Gmel. Sib. 13), snart mellem Tørvemos (Reinert). Den blom- 

 »strer i Begyndelsen og Midten af Sommeren. Vel findes den paa et stort 

 »Omraade af det tempererede Evropa og mangler heller ikke i Sibirien, 

 »hvorfra Linné kendte den; men den savnes dog i mange Lande (EDgland, 

 »Holland, Spanien, Portugal, den største Del af Frankrig og Italien, 

 »Grækenland og Tyrkiet) og kan med Rette siges at være især en tysk 

 »og schweizisk Plante. Om den end maaskee nok kan samles hvert Aar i 

 »de smukke subalpine Skove, er det dog som oftest Tilfældet, at den 

 »udebliver i flere Aar og saa pludselig kommer frem som et uventet Syn 

 »mellem Smaabuskene, snart enkeltvis, snart i smaa Selskaber. Den er 

 »derfor meget vanskelig at finde, og dens Fund skyldes oftere Tilfældet 

 »end omhyggelig Eftersøgning. Dens Rodstok synes gjærne at hvile i lang 

 »Tid, idet den med Corollorhiza er den eneste Plante, hvis, Rodstok jeg 

 »har fundet omgivet af en Mængde friske, men ikke stængelbærende 

 »Rodstokke 



Epipogons. Borgerret i vor Flora er ikke af meget gammel Dat©. Den 

 omtales, saa vidt jeg kan se, hverken hos Simon Paulli (1648) eller hos 

 Kylling (1688), og endnu i Rafns »Danmarks og Holsteens Flora« 1796 

 findes den ikke omtalt; men faa Aar senere er den afbildet paa Tab. 1233 

 i Flora Danica, 21. Hefte, som er udkommet 1799, medens M. Vahl forestod 

 Udgivelsen af dette Værk, og har til Text: »Herr Hofmann bragte mig 

 denne, vor rareste Plante fra Møens Klint.« Derefter findes den igjen 

 afbildet i Flora Danica (Tab. 1399) med Texten: »paa Møens Klint.« 

 Denne Afbildning hører til 24. Hefte, som er udgivet af Hornemann 1810. 



I Sammes Plantelære 3die Oplag 1821 siger han om Epipogon: 

 »meget sjelden, funden paa Møens Klint af d'Hrr. Holbøll, Hofmann Bang 

 og Olufsen,« samt at den siden er funden i Gyrstinge Skov ved Sorø. 

 S. Drejer har i sin Flora excursoria Kbhvn. 1838 de samme Voxesteder; 

 men da han har sat et Spørgsmaalstegn ved Gyrstinge Skov og tilføjet 

 Navnet : Albrecht, saa er Epipogons Forekomst der bleven dragen i Tvivl, 

 og denne har holdt sig hos Mange, da den, saa vidt jeg véd, ikke er 

 bleven gjenfunden, og heller ikke findes derfra i Hornemanns efterladte 

 danske Plantesamling, som opbevares i Universitetets botaniske Museum 

 i Kjøbenhavn. Disse 2 Voxesteder vare de eneste i Danmark, som om- 

 tales i vor floristiske Literatur indtil 1879, da 14de Bind af »Botanisk 

 Tidsskrift« anmelder: Epipogon aphyllum Sj. Almdelilla Skov (J. Nielsen) 

 og SI. Kobbermølleskoven (Callsen). Det samme Tidsskrift bragte ifjor 

 (1884) en ny Melding: E. aphyllum fra en Bøgeskov ved Hardenberg 

 Slotshave ved Saxkjøbing, c. 10 Exemplarer (Bornebusch). Hertil kan 

 endnu føjes et nyt Fund. Den 3 die August 1884 fandt Lærer ved 

 Landbrugsskolen i Odense, Dyrlæge Sørensen, et Exemplar af Epipogon 

 i Geels Skov mellem Odense og Kjerteminde, hvor jeg i hans Selskab 

 nogle Dage senere forgjæves søgte efter flere. Kun saa jeg endnu paa 

 Stedet en vissen Blomsterstængel og en Del af Rodstokken, hvoraf Exem- 

 plaret var blevet taget den 3 die August. 



