221 



Protoplasmaet trænger ind i Kjærnehulen, og den ved den 

 nedre Side ophobede Kjærnesubstans repræsenterer nu hele 

 Kjærnen, som saaledes er bleven betydelig mindre, og paa 

 samme Tid mere koncentreret (Fig. 21 og 25). 



Paa dette Tidspunkt begynde Sporerne at danne sig paa 

 Spidsen af Sterigmerne, som først ere begyndte at voxe ud, 

 efter at Kjærnen har delt sig i 4. Protoplasmaet trækker 

 sig nu tilbage fra Basidiens nedre Del og samler sig i dens 

 øvre, medens Kjærnerne blive paa det Sted, hvor de var, 

 eller endog bevæge sig lidt nedad, saa at de komme til at 

 ligge ved den nedre Rand af Protoplasmaet (Fig. 21, 25 og 

 26). Kjærnerne ere nu meget smaa og vanskelige at finde, 

 og blive det i bestandig højere Grad. Man maa have hel- 

 digt farvede Snit og man maa i mange Tilfælde behandle 

 dem med Nellikeolje for at kunne skjælne Kjærnerne fra 

 Mikrosomerne, thi disse farves, ogsaa af Hæmatoxylin, og 

 Kjærnernes Størrelse synes at kunne blive næsten lig e saa 

 ringe som Mikrosom ernes. Dersom man ikke havde fulgt 

 Udviklingen, kunde man have god Grund til at tvivle om, 

 at de med n i Fig. 21 betegnede Korn virkelig ere Celle- 

 kjærner. Paa Grund af disse Yanskeligheder har det ikke 

 været mig muligt uafbrudt at forfølge disse Kjærners videre 

 Skæbne. Hvad der ogsaa gjør deres Iagttagelse vanskeligere 

 er, at det omgivende Protoplasma bliver mere lysbrydende. 

 Sandsynligvis dele Kjærnerne sig endnu en Gang, thi de 4 

 Sporer indeholde hver 2 Kjærner. Jeg har først kunnet gjenfinde 

 Kjærnerne i de næsten modne Sporer. Naar disse have 

 naaet deres fulde Størrelse, men inden Membranen er bleven 

 altfor tyk og Sporerne altfor fyldte med Protoplasma og 

 Olje, kan man ved Hæmatoxylin paa vise to Kjærner, som 

 ligge i Periferien af Sporen, den ene lige indenfor dennes 

 Tilførselsaabning , den anden diametralt lige overfor den. 

 Som Fig. 22 viser, ere disse Kjærner overordentlig smaa, og 

 man kan saaledes ikke forundre sig over, at de have kun- 

 net undslippe Iagttagelsen under deres Vandring gjennem 

 Sterigmerne. I hvert Tilfælde er der ikke nogen Grund til 

 at antage at de ere blevne opløste, og dette er der saa 



