222 



meget mindre Grund til at antage, som jeg har kunnet følge 

 Kjærnerne under denne Vandring hos en anden Slægt, som 

 i denne Henseende forholder sig som Amanita, og som nu 

 skal omtales. 



Crater ellus côrnucopioides er ret gunstig for disse Un- 

 dersøgelser paa Grund af sine forholdsvis store Sterigmer 

 og derved, at Sporekjærnerne, skjønt temmelig smaa, træde 

 ret skarpt frem ved Farvning med Hæmatoxylin. Paa Grund 

 af den store Mængde Olje i Basidierne og Sporerne maa 

 Snittene behandles med Nellikeolje eller en anden stærkt lys- 

 brydende Yædske. 



De sporebærende Basidier rage længere frem end de 

 yngre og de sterile. De indeholde fra først af kornet og 

 oljeholdigt Protoplasma og en enkelt temmelig stor Kjærne. 

 I Fig. 27 ses en saadan Kjærne, som er temmelig fattig paa 

 Chromatin, og som indeholder en Nukleolus; samme Figur 

 viser, at Sterigmerne begynde at voxe ud, inden Kjærnen 

 begynder at dele sig. I Fig. 28 ses, at denne Kjærne har 

 delt sig samtidig med, at Sterigmerne have dannet hver et 

 Sporeanlæg, som allerede ere forsynede med en kort Stilk, 

 der danner en Yinkel med Sterigmet. Basidierne danne i 

 Almindelighed 2 Sporer hver, men man kan ogsaa finde 

 Basidier med 3 Sporer. I det Følgende ville vi udeluk- 

 kende beskæftige os med de Tilfælde, hvor der findes 2 

 Sporer. De 2 Kjærner, som vi have set i Fig. 28, dele sig 

 hver i 2, medens Sporerne voxe, og kort efter, naar Sporerne 

 have naaet deres fulde Størrelse, begynde Kjærnerne at be- 

 væge sig henimod Sporerne. Det er nu ikke vanskeligt at 

 iagttage Kjærnerne under deres Yandring gjennem Sterig- 

 merne. I Fig. 29 og 30 er en eller to af Kjærnerne i Be- 

 greb med at træde ind i Sterigmerne. I Fig. 31 har Sporen 

 modtaget en Kjærne, den anden er paa Yej ud gjennem 

 Sterigmet; den anden Spore var faldet af, sandsynligvis ved 

 Præparationen. Største Delen af Protoplasmaet er vandret 

 ud i Sporerne. Man ser, at Kjærnerne ere tilstrækkelig smaa 

 til, at de kunne passere gjennem Sterigmerne uden at for- 

 andre Form. I Fig. 32 har hver Spore modtaget to Kjærner, 



