224 



Jeg har flere Gange iagttaget Kjærnerne paa Yejen fra 

 Basidierne til Sporerne, ogsaa hos andre end de ovenfor ud- 

 førligt omtalte Former. JSTaar Kjærnerne ere store, hvad 

 der især er Tilfældet, naar hver Spore kun .modtager én, 

 læmpe de deres Form efter Sterigmernes. Dette er saaledes 

 Tilfældet hos Omphalia pyxidata, hvor Kjærn ernes Yandring 

 finder Sted væsentlig som hos Tricholoma virgatum; men 

 Kjærnen antager ikke sin oprindelige Kugleform umiddelbart 

 efter, at den er traadt ind i Sporen, man finder nemlig un- 

 dertiden nylig indkomne Kjærner i Form af uregelmæssigt 

 bugtede Traade. Kjærnernes Konsistens synes her at være 

 noget mere fast end hos Tricholoma. Først senere bliver 

 Kjærnen igj en 'kugleformet og stiller sig i den øvre Ende af 

 Sporen. Naar Sporerne modtage hver 2 Kjærner er disses 

 Diameter i Almindelighed saa ringe, at de ikke behøve at 

 forandre Form for at komme ud gjennem Sterigmerne. Men 

 det er dog muligt, at der gives Tilfælde, hvor de ere for 

 store hertil. Paa den anden Side, er det jo ogsaa muligt, at 

 Kjærnerne hos nogle af de to Former, hvis Sporer kun in- 

 deholde én Kjærne, ere saa smaa, at de kunne komme 

 igjennem Sterigmerne uden at forandre Form. Men i Al- 

 mindelighed tror jeg dog, at man kan betragte Tricholoma 

 virgatum og Craterellus cornucopioides som Typer for Stør- 

 stedelen af Hymenomyceterne. 



Der synes at være et vist Forhold mellem Kjærnernes 

 Konsistens og deres Antal i Sporerne. Hos de Former, der 

 høre til Tricholoma-Typen , hvis Sporer altsaa indeholde én, 

 stor Kjærne, er dennes Masse blød, næsten som en tyk- 

 flydende Yædske, saa at den kan gaa igjennem Sterigmet 

 uden at dele sig, idet den blot forandrer sin Form. Hos 

 Craterellus cornucopioides og hos andre Former, der for- 

 holde sig paa samme Maade, synes Kjærnernes Masse at 

 være langt tættere og fastere, medens deres Størrelse er saa 

 ringe, at de kunne komme igjennem Sterigmet uden at for- 

 andre Form. Den primære Basidiekjærne er imidlertid hos 

 disse Former forholdsvis stor. For at Sporekjærnerne kunne 

 blive tilstrækkelig smaa, er det ikke nok, at Kjærnerne dele 



