225 



sig en Gang- mere end hos den anden Type; det er ogsaa 

 nødvendigt, at Sporernes Masse bliver mere concentreret. 

 Det er det, som vi have set at finde Sted hos Amanita, og 

 det samme synes at foregaa hos Craterellus cornucopioides 

 ved Basidiekjærnens Deling. 



Kjærnernes Beliggenhed i de modne Sporer er forskjel- 

 lig. Er der to Kjærner kunne disse enten ligge lige overfor 

 hinanden, den ene ved Toppen, den anden ved Grunden af 

 Sporen (Ciavaria vermicularis (Fig. 3), Hygrophorus conicus, 

 Stropharia aeruginosa Amanita), eller de kunne begge ligge 

 nær ved Midten af Sporen (Boletus edulis (Fig. 35), Corti- 

 marius varius, Flammula flavida, Lepiota granulosa). Hos 

 ■Craterellus cornucoipioidis synes de, som ovenfor omtalt, at 

 smelte sammen. Indeholder Sporen kun en enkelt Celle- 

 kjærne, ligger denne ofte i Toppen af Sporen (Paxillus in- 

 volutus, Omphalia pyxidata). Hyppig kan den dog ligge 

 omtrent i Midten (Cantharellus infundibuliformis (Fig. 34), 

 Clitocybe obsoletus), og hos Cantharellus cibarius ligger den 

 ofte i den nedre Ende af Sporen. 



Til Slutning fremsættes her i Korthed de vigtigste Re- 

 sultater af mine Undersøgelser: 



1. Alle Hymenomyceternes Celler indeholde Kjærner; 

 kun sjælden kunne de forsvinde i visse Celler samtidig med 

 Protoplasmaet (Polyporus sulphureus). 



2. I hver Celle findes enten en eller flere Kjærner. I 

 de almindelige udvoxne Hyfceller findes sædvanlig flere, i 

 de yngre Celler findes sandsynligvis kun én enkelt Kjærne, 

 i alt Fald hos nogle Arter. I de unge Basidier findes altid 

 kun én Kjærne. 



3. Undertiden findes et Kjærnelegeme, især i Basidier- 

 nes Kjærner. Hos nogle Former have Kjærnerne et blæreag- 

 tigt Udseende, idet alt Chromatinet samler sig i deres 

 Periferi. 



4. Kun hos Tricholoma virgatum har jeg fundet en 

 Antydning til en indirekte Kjærnedeling. 



15 



