35 



forskj ellige Blomsterformer hos 8. gramdata , men siger derom 

 blot : »On peut voir chez ce Saxifrage des fleurs presque mâles, 

 des fleurs presque femelles, et en outre tous les intermédiaires" 

 (Bulletin de la Soc bot. de France, Vol. 31, 1884, S. 240). 



2. Slægten Saxifraga har i den Grad gjennemgaaende 

 proterandriske Blomster, at Engler (i Botan. Zeitung, 1868, 

 og i sin »Monographie der Gattung Saxifraga«) anfører det 

 som et Slægtsmærke og blandt andet ogsaa af den Grund 

 henfører den proterogyne Saxifraga crassifolia og andre 

 proterogyne, beslægtede, asiatiske Arter til Slægten Bergenia. 

 De af H. Müller i hans »Alpenblumen« anførte 13 Arter ere 

 ogsaa næsten alle udpræget proterandriske, men der an- 

 føres dog nogle proterogyne Arter (S. muscoides , androsacea, 

 Seguieri\ og en, nemlig 8. opposififolia, staar vaklende mel- 

 lem svag Proterogyni, svag Proterandri og Homogami. Her- 

 til føjer han senere (»Weitere Beobachtungen«) S. tr {dactylites, 

 som han fandt pr oterogyn, medens Sprengel angiver den at 

 være proterandrisk, og hvis i øvrigt »stets sehr früh erfol- 

 gende Sichselbstbestäubung« var »von voller Fruchtbarkeit 

 begleitet.« De ovenfor specielt omtalte arktiske Arter vise 

 yderligere Exempel paa, at Proterandri ikke er nogen Slægts- 

 karakter for Saxifraga; ganske vist er Proterandri alminde- 

 ligst, men den er for det første meget svagere end hos i alt 

 Fald de mange dyrkede Arter, som jeg har iagttaget her i 

 Kjøbenhavn, og som næsten alle vare stærkt proterandriske 

 (Undtagelser dannede den proterogyne S. peltata (og S Bo- 

 cheliana?) , den homogame S. virginiensis, og S. aretioides ? 

 der synes svagt proterandrisk), og for det andet findes der 

 Arter, som ere proterogyne eller homogame eller dog blot 

 saa svagt proterogyne eller proterandriske, at de kunne regnes 

 for homogame. Til de tydelig dikogame (proterandriske) 

 Arter høre: S. cernua. decipiens (ogsaa homogam og tyde- 

 lig Selvbestøver), tricuspidata, Hirculus, akoides og Aizoon ; 

 til dem, der svinge om Homogami: S. rivularis, stellaris 

 (fortrinsvis proterandrisk), nivalis, hieraciifolia , flagellaris 

 (svagt proterogyn) og opposififolia (oftest svag proterogyn). 



Disse Forskj elligheder i Blomsternes Udviklingsmaade 



3* 



