38 



Empetrum nigrum L. 

 {Langes Conspectus, S. 18). 



Forholder sig i Grønland i det meste ganske som hos 

 os. Den er en vintergrøn Busk (Bladene ere grønne i 2 — 3 

 Aar), som hører til de allertidligst blomstrende; allerede lidt 

 ind i Juli Maaned fandt jeg unge Frugter, og her i Dan- 

 mark har jeg set lignende allerede midt i Maj. Dens Bestøv- 

 ning foregaar ved Vinden, som fører Støvet af de langt 

 fremragende Støvdragere hen paa de klæbrige, brune Ar. 

 Jeg har oplyst dette 1876 i »Smaa biol. og morfol. Bidrag« 

 (Bot. Tidsskr. 1876, S. 116); skjønt H. Müller kjendte og 

 i sin »Alpenblumen« har benyttet derværende Notiser om 

 Blomsterbygning og Bestøvning, har han dog begaaet en 

 mærkelig Fejltagelse med Hensyn til Empetrum, idet alt 

 hvad han dér S. 171 — 172 anfører om denne og hans Fig. 67 

 gjælde Azalea proctimbens ( — »viele Tausende von Blüthen 

 drängen sich auf dem kahlen Boden so dicht an einander, 

 dass sie einen unterbrochenen oft viele Fuss grossen Teppich 

 von rosa-bis carminrother Farbe bilden« osv.), hvilken han 

 senere under det rette Navn atter afbilder med andre Figurer 

 og omtaler (S. 377 -78). De to Lister over besøgende Insekter 

 ere noget forskjellige og bør sammenarbejdes. 



En Afvigelse fra vore synes der at findes i Grønland: 

 Empetrum er dér vistnok oftere tvekjønnet end i Europa. 

 Selv har jeg ganske vist ikke fundet Tvekjønsblomster, men 

 Y a hl skriver i sine Optegnelser om den: »Efter mine Under- 

 søgelser almindeligst tvekjønnet«. Ogsaa Buchenau ogFocke 

 skrive (Zweite deutsche Polarexpedition, Botanik, P. 45): 

 »Die von Kapitain Hegemann von der Hansa aus dem süd- 

 lichen Grønland mitgebrachten Exemplare sind monöcisch oder 

 gar zwitterig.« Vore europæiske angives jo at være diøciske, 

 sjældent tvekjønnede, og jeg har f. Ex. i Aar i Lyngby Mose 

 ikke kunnet finde andre Former end diøciske; Hanplanterne 

 vare meget talrigere end Hunplanterne. 



I Begyndelsen af August 1884 vare Frugterne næsten 

 modne ved Holstensberg, og det er bekjendt nok, at de 

 modnes i stor Mængde og ere et vigtigt Fødemiddel for 



