116 



mange siddende Kirtler og en Dug, der hurtig forsvinder* 

 Tornene talrige (c. 25—50 paa hvert Ledstykke), teml. ens- 

 artede, svage, foroven sylformede, sammentrykte, tilbagerettede 

 eller noget buede. Bladene ofte indtil Spidsen af Aars- 

 skuddene 5 fingr ede, ensartede i Snittet, skarpt dobbelt tandet- 

 savtakkede, paa Underfladen bløde af en tæt hvidgraa Filt 

 og korte, glinsende Haar ; Endebladet elliptisk-æg formet, jævnt 

 tilspidset (ligner ofte Endebladet hos E. pal li du s Wh. & N. 

 men ikke langt tilspidset og) ved Basis ikke eller svagt 

 hjærteformet; Sidebladene smalle, rhombisk- elliptiske. De 

 blomsterbærende Grene næsten glatte, svagt væbnede; 

 Blomsterstanden ofte kort, ofte forlænget med teml. lange, 

 opret-aabne Grene, bladet indtil Toppen; Grene og Blomster- 

 stilke tæt men kort filtede, med flere eller færre yderst kort- 

 stilkede Kirtler og fine Torne; Bægerbladene hvidgraa filtede; 

 Kronbladene ovale eller bredt elliptiske med kort Negl, meget 

 sjældent (!) udrandede; Støvdragerne af Længde med de 

 grønne Grifler, eller de ydre noget længere. Frugterne for det 

 meste vel uddannede. 



K. Fioniæ udmærker sig ved sine Slingrede, ensartet 

 indskaarne Blade og den ejendommelige tykke, hvidgraa Filt 

 paa Bladenes Underflade. Vi have ikke nogen Formodning 

 om, fra hvilken Art E. Fioniæ nedstammer. 



Bornholm: Sosegaard og Snogebæk (O. G.) ; Fyen: Assens (K.Fr.); 

 mellem Svendborg og Ollenip i Mængde (O. Gr., Sostrup); Slesvig: 

 Omegnen af Haderslev, Woyens; hyppig i Angel, i meget stor Mængde 

 ved Skovkanter, i Hegnene, ved Vejene Syd for Slien fra Kappeln til 

 henimod Sieseby (K. Fr.), paa denne Strækning den hyppigste Rubus; 

 [I Holsten ved Kiel (E. H. L. Krause, O. G., K. Fr.), her synes den 

 mindre typisk.] 



A nm. R. Fioniæ kan kun forvexles med isolerede Former, der 

 have en lignende Bladunderflade ; nogle af disse ere uden Tvivl Hybrider, 

 saaledes fandt O. G. paa Bornholm (nær Gudhjem) en Busk, der var 

 teml. kirtelrig og fuldstændig intermediær mellem R. Radula og R. 

 Fioniæ, og en f. latifolia (ved Klinteby) med mere rundagtigt eller 

 ovalt Endeblad. Yed Landsbyer Syd- Vest for Kappeln, hvor R. 

 Fioniæ findes i Mængde, fandt K. Fr. ikke faa Former, der nærmede 

 sig andre Corylifolier (gothicus og Wahlbergii). Det er en Selvfølge, 

 at ikke alle Corylifolier med en lignende Bladunderflade, ere Former af 

 R. Fioniæ. 



