144 



dette tindes en Del mere el. mindre spinkle Karstrænge 

 uden Skeder; disse ere byggede paa den for Monokoty le- 

 donerne sædvanlige Vis; de mekaniske Elementer ere ikke 

 udviklede, i Hadrompartiet ftndes Ring- og Skruekar og Lep- 

 tomet bestaar af meget smalle Celler, blandt hvilke Sirør 

 ere yderst vanskelig paaviselige. 



Indenfor Endodermis findes Central-Cylinderen, 

 [Fig. 2]. Dens Pericykel er ikke skarpt udpræget, men det 

 er dog fra dette, umiddelbart indenfor Endodermis liggende 

 smaacellede Lag. at Stammens Adventivrodder tage deres 

 Udspring. Den øvrige Del af Centralcylinderen bestaar af 

 et i de ikke altfor gamle Internodier sti velsehol digt, ikke 

 klorofylførende Grundvæv ("»Bindevævet«), i hvilket Kar- 

 strængene ligge ganske paa samme Maade som i Central- 

 cylinderen hos de mest typisk udviklede Potamogeton-Aiter 

 (cfr. f. Ex. : de Bar y : Vergl. Anatomie, 1877; Pag. 382 ? 

 Fig. 170; fremdeles: Schenck: Anat. d. submersen Ge- 

 wächse, 1886, Tab. VII, Fig. 36), kun finder jeg, at de ikke 

 ere til Stede i bestemt Antal, samt at de ere langt talrigere. 

 Disse Karstrænge, som i Nodus staar i Forbindelse med 

 hverandre ved talrige Anastomoser, ligesom de ogsaa her ere 

 forbundne med de i Barken og ud i Bladene løbende paa 

 samme Maade, ere normalt byggede; de ere kollaterale, i 

 Hadromet findes temmelig vide Skrue- og Ringkar samt en 

 ved Resorption af 2 vide Kar dannet Lakune, i Leptomet 

 en tydelig Tværrække af Sirør el. sirøragtige Elementer, i 

 hvilke jeg for øvrigt ikke sikkert har kunnet paavise Siplader ; 

 mekanisk Tæv, saasom Sejbast findes ikke her (til Forskjel 

 fra Bladstilkens Karstrænge, der havde en Gruppe af ikke 

 særdeles stærkt fortykkede Sej bastceller i Leptompartiets peri- 

 fere Del); de mindste Karstrænge ligge yderst ved Endo- 

 dermis og bestaa blot af et større Skruekar omgivet af snævre 

 (Leptom?-) Celler; de største mere ind imod Internodiets 

 Axe. 



Sammenligne vi nu hermed Stængelens Bygning hos 

 H. zosterifolia, hos hvilken Plante Internodierne i Regelen 

 ere og i hvert Fald med Alderen blive submerse og ikke 



