155 



iøvrigt omtrent af samme Størrelse og Form som Cellerne i 

 den ydre Epidermis (Fig. 1, f). 



Foruden disse fem Lag findes der mellem den indre 

 Epidermis og det fjerde Lag endnu et sjette, hvis Celler ere 

 aldeles sammentrykte i det modne Fro og derfor meget 

 vanskelig at iagttage; jeg blev først opmærksom paa dette 

 Lag i Frø, hvis Kim ikke vare komne til Udvikling; her er 

 det nemlig meget tydeligt, idet Cellerne ikke ere sammen- 

 trykte. Hverken Strandmark eller M a r 1 o t h omtaler dette 

 Lag. som iøvrigt spiller en vigtig Rolle ved Dannelsen af 

 »Endopleura«. hvilket jeg senere skal komme tilbage til. 



Denne Bygning af den modne Frøskal er typisk for alle 

 de af mig undersøgte Geranium-Arter, men i Enkelthederne 

 findes der dog mange Afvigelser hos de forskj eilige Arter 

 om ikke i anden Henseende saa med Hensyn til Cellernes 

 relative Størrelse. 



Epidermiscellernes radiale Fortykningslister ere navnlig 

 stærkt udviklede hos G. nemorosum, hos hvilken Art de paa 

 Tværsnittet vise sig som I-formede Støtter paa Cellernes 

 Sidevægge; hos G. viscidulum, G. bohemicum og G. pratense 

 ere de ligeledes meget stærkt fremtrædende, men ikke I-for- 

 mede; svagere ere de hos G. sanguineus, G. Londesii, G. 

 phaeiwi og G. palustre, hos hvilken sidste Væggene til Gjen- 

 gjæld ere tykkere. Hos G. colunibinum ere Fortyknings- 

 listerne meget stærke i den inderste Del af Cellerne men 

 af smalne udefter, og kun de færreste naa helt ud til Yder- 

 væggene; hvor flere Celler støde sammen ere Væggene hos 

 denne Art endvidere meget stærkt fortykkede og mørkere 

 farvede. G. Ulassowianum. G. pyrenaicum og G. favosum 

 have ingen radiale Fortykningslister, og hos de to sidstnævnte 

 ere Epidermiscellerne forholdsvis smaa og tyndvæggede, i 

 hvilken Henseende de nærme sig til Erodium. 



Ejendommeligt for en Del Geranium-Aiter er Tilstede- 

 værelsen af Spaltaabninger paa Frøskallen. Jeg har set dette 

 Fænomen hos G. viscidulum, G. pratense, G. bohemicum, 

 G. phaeum, G. pyrenaicum og G. sanguineum, hvilke jeg 

 nærmere har undersøgt i denne Henseende; jeg er tilbøjelig 



