159 



uden radiale Fortykningslister. Cellerne i den indre Epider- 

 mis temmelig store, tykvæggede og ikke sammentrykte 



Frøskallens Udviklingshistorie har jeg nærmere stu- 

 deret hos Geranium viscidulum. Ægkjærnen er omgiven af 

 to Integumenter, hvoraf det yderste voxer hurtigere ud end 

 det inderste. Paa det Tidspunkt, da de begge have lukket 

 sig over Ægkjærnen, bestaa de hver af tre Cellelag, alle 

 parenkymatiske og tyndvæggede; der sker fra nu af ikke 

 nogen yderligere Celledeling ved tangentiale Vægge; herfra 

 maa dog undtages Dannelsen af »Enclopleura«. 



Differentieringen af de enkelte Lag foregaar forholdsvis 

 meget hurtig, saaledes at Cellerne allerede længe for Fro- 

 modningen have deres definitive Udseende. 



Det Lag, i hvis Celler der foregaar de største Foran- 

 dringer og til hvilket Interessen særlig knytter sig, er 

 Pallisadelaget. Strax efter Afblomstringen begynder Væg- 

 gene at fortykkes, især Ydervæggene; naar disses Fortyk- 

 kelse er skreden saa langt frem, at deres Mægtighed omtrent 

 udgjør det Halve af Cellernes Højde, udstrækker Tykkelses- 

 væxten sig tillige til de andre Vægge, og samtidig fyldes 

 Cellerummene med den foran nævnte gulbrune, garvesyre- 

 holdige Masse og ofte tillige med Kalkoxalatkry staller. 



Angaaende den tidligere nævnte »Lyslinjes« Natur have 

 mine Undersøgelser ikke ført mig til noget afgjørende Re- 

 sultat; jeg vil derfor her indskrænke mig til at henvise til 

 tidligere Arbejder over dette Fænomen (6). Jeg skal kun 

 bemærke, at med Undtagelse af længere Tids Indvirkning af 

 Svovlsyre forsvandt »Lyslinjen« ikke ved Behandlingen med 

 nogetsomhelst af de Reagenser, jeg har anvendt, f. Ex. Al- 

 kohol, Kali, Saltsyre o. s. v.; at den forsvandt i det nævnte 

 Tilfælde maa nærmest forklares ved den begyndende Opløs- 

 ning af Cellevæggene. Jeg er derfor mest tilbøjelig til at 

 antage, at Lyslinjen ikke er begrundet i et vandfattigere 

 Parti i Cellevæggen, saaledes som f. Ex. Russow og J uno- 



