193 



findes der nemlig ingen kutikulariserede Lag eller dybere 

 gaaende Kutikularisering af Overhudens Geller; disse bestaa 

 af ren Cellulose og ere overdragne med en ofte forholdsvis 

 tynd Kutikula. Dette Forhold vil nærmere blive omtalt 

 under den følgende Underfamilie. Karbundterne ere i Tvær- 

 snittet ofte betydelig mere strakte i tangential end i radial 

 Retning i Modsætning til mange andre Plantefamilier f. Ex. 

 Ranunculaceer, Umbelliferer og mange Compositeer. 



Alsineæ. 



Da Sklerenkymskeden ikke er konstant her som hos de 

 danske Sileneer, har jeg benyttet et andet Forhold til 

 Grupperingen, nemlig Karbuncltfordelingen. Forklaringen af 

 det hyppigt forekommende Forhold af 8 Karstrænge i Tvær- 

 snittet af et Ledstykke findes i de Bary's Anatomi Pag. 253 

 (efter Nægeli). Beskaffenheden af Epidermis synes at variere 

 med Skedens Natur og vil derfor ogsaa blive draget noget 

 mere frem hos Slægterne af denne Underfamilie. Læseren 

 bedes stadig erindre, hvilken Stængel-Region Beskrivelsen 

 er hentet fra, saa vel som, at det anførte ikke skal opfattes 

 som Slægtskarakterer, men kun som karakteristisk for den 

 Sum af danske Arter, der høre til vedkommende Slægt. 



1. 8 — 16 isolerede Karbundter. 



Spergtda (arvensis L., pentandra H.) Karbundterne skarpt 

 sondrede, halvkreclsformigt fremspringende i Marven. Skeden 

 mægtig. Epidermis ikke kutikulariseret. 



2. 8, sjældnere 4, isolerede Karbundter. 

 Cerastium {tetr andrum (Curt.), pumilum (Curt.), semide- 



candrum L., viscosum L., strigosum (Fr.), vulgatum L., arvense 

 L.). Skeden vel udviklet, Epidermis bestaar med Undtagelse 

 af Kutikula af ren Cellulose. Der synes at være megen 

 Overensstemmelse mellem alle disse Arter.*) (Fig. 6). 



*) At Sklerenkymskeden, som Vuillemin angiver, kan mangle i den 

 nederste Del af Stænglen hos Cerastium vulgatum og maaske andre 

 Garyophyllaceer, naar de voxe paa meget fugtige Steder og stærkt 

 beskyggede, afkræfter ikke ovenstaaende Karakteristik , der gjælder 

 Midten af normalt voxende Stængler. 



Botanisk Tidsskrift, 16. Bd. i;> 



