198 



St borealis Big. vore St. media og St. nemorum. Den har 

 8 Karbundter og Pericyclens Geller ere tyndvæggede, men 

 farves gulbrune ved Chlorzinkjod; Epidermiscellernes Yder- 

 væg helt kutikulariseret og der findes Anlæg til Kambialring. 



Alsine biflora Whlb. og A. groenlandica have samme 

 Bygning som den hos os fundne Art, altsaa ogsaa sammen- 

 flydende Karbundter. 



Skulde der af disse faa Iagttagelser kunne drages noget 

 almindeligere Besultat, skulde det være det, at de arktiske 

 Caryophyllaceer i Sammenligning med de i vor Flora fore- 

 kommende synes at have en Tilbøjelighed til: 



1. Sammenflyden af Karstrængene. 



2. Reduction af den sklerificerede Pericycle-Skede.- 



3. Rigeligere Forkortning. Denne gives til Kj ende ved: 



a. Optræden af Kork i Pericyclen. 



b. Forkorkning af Strængskeden og til Dels af 

 Barkparenkymet. 



c. Stærk Kutikularisering af Epidermis. 



Det vil med andre Ord sige, at det, der er karakteristisk 

 for Luftstænglen i Modsætning til Jordstænglen, trædef 

 tilbage. 



II. 



Kan der opstilles en anatomisk Familie-Karakter 

 for Garyophyllaceerne? 



For Rodens Vedkommende foreligger der kun yderst faa 

 Undersøgelser og disse give ingen Holdepunkter. Hvad 

 Bladene angaar, da er det ved Undersøgelser af flere, bl. a. 

 Vesque (Ann. sc. nat. 6 ser. Tom. 15) og Heinricher 

 (Pringsh. Jahrb. Bd. 15) vist, at isolateral Bladbygning er 

 ret hyppig; navnlig fremhæver Heinricher dette for Silen- 

 eernes Vedkommende. Af Alsineerne, for hvilke sidstnævnte 

 Forfatter kun nævner 2 Arter med isolateral Bygning, har 

 jeg undersøgt flere, som viste dorsiventral Bygning. Spalt- 

 aabningerne synes at være ejendommelige (Vesque 1. c). 

 Saavel i Bladene som i Stængelen ere meget store Krystal- 

 druser af oxalsur Kalk iøjnefaldende. 



Men mest karakteristisk synes dog Stænglens Bygning 



