229 



kym, naar det er frit for Strænge, ikke viser Spor af Fer- 

 ment-Evne. 



De her meddelte Forsøg ere udførte med Krakmandler. 



a. Pressekage af hele Mandelen 0, 075 Gram, udrørt med 

 30 Gc. Amygdalinopløsning (1%), hensat i 5 Minutter, derpaa 

 destilleret. 



Destillatet svarede til 0, 8 Gc. Sølvopløsning. 



b. 0, 07 5 Gram Pressekage fra Undersiden af Kimbladene, 

 behandlet som ovenfor: Udbytte af Blaasyre 0. 



c. 0, 07 5 Gram Pressekage fra Midtpartiet, gav, behandlet 

 som ovenfor, et Destillat, svarende til 2, 2 Gc. Sølvopløsning. 



Man ser altsaa heraf, at Forholdet svarer ganske til det 

 for bittre Mandler under f. — h. anførte. 



Vi kunne saaledes besvare det stillede Spørgsmaal: „hvor- 

 ledes gaar det til, at Emnlsinet ikke paavirker Amygdalinet 

 i selve den levende bittre Mandel?" De to Stoffer ere 

 isolerede, hver i deres Vævselementer: Emulsinet 

 i Karstrængene og i Kimaxen, Amygdalinet i Kim- 

 bladenes Parenkym. 



Sluttelig skal Opmærksomheden henledes paa den Over- 

 ensstemmelse, der viser sig mellem Emulsinets Losalisation i 

 Mandlen og de diastatiske Fermenter i Græsfrugten. Girard*) 

 har nemlig for et Par Aar siden bekræftet, eller rettere bragt 

 et bedre Bevis for Rigtigheden af den tidligere af Mége- 

 Mouriés fremsatte Anskuelse, at Græssernes (særlig Hvedens) 

 pereferiske Frøhvideceller indeholde diastatisk Ferment, medens 

 dette mangler i de indre, Stivelse førende Geller. Diastasen 

 findes saaledes hos det hvilende Korn alene i Kimen og de 

 ydre Frøhvideceller, hvilke Væv som bekjendt begge ere fuld- 

 kommen stivelsefri — ganske som Emulsinet i de bittre 

 Mandler er skilt fra de Amygdalin førende Parenkymceller. 



Men, medens man let forstaar Diastasens Betydning under 

 Græsfrugtens Spiring, vides det ikke om Emulsinet, resp. 

 Amygdalinet har nogen særlig Betydning i Mandlens Liv. 



*) Annales de chimie et de physique 6 me série, T. 3. 1884. p. 289. 



