45 



døde Mosser bundfældes her, og Dyndmasserne blive med 

 Tiden tættere og tættere, Grunden bliver fastere, og tilsidst 

 bliver Vandhullet mindre, idet det lille Vandbassin med Tiden 

 udfyldes. Fra Diets Ydergrænse træde nu Gyperacéerne 

 ind, eftersom Dyndet fortættes og Grunden bliver mindre 

 vel egnet til Mossernes Ophold, og saaledes aftager Diets 

 Periferi stedse. Hvis Vandet paa en eller anden Maade kan 

 danne sig et Afløb, gaar denne Udvikling rask for sig. 



Endnu klarere Exempler haves: Man ser mange Steder 

 en fugtig Mosvegetation , et Di , dannet over nedstyrtede 

 Stenskred nedenfor Lierne, ofte findes her en svag Hældning 

 af Tærrænet, men ofte er det fladt; Vandet danner sig ikke 

 noget bestemt Afløb, men udbreder sig over Terrænet. Dyb- 

 den ned til det stenede Underlag er forskjellig, jeg har mange 

 Steder maalt V2 — 2 Fod, andre Steder er det endnu dybere. 

 Her gaar det samme for sig: Mosserne udrydde sig selv, 

 og man kan se de forskj eilige Mellemformer fra et Di til 

 en Myr. 



Paa de sumpede Strækninger, der ere dannede ved 

 Søers Udfyldning, er Forholdet som oftest dette, at Midt- 

 partiet optages af en „flöi" , og at der udenom findes en 

 ringformet Myrstrækning. En „flöi" maa anses for at være 

 et tidligere Udviklingsstadium af en Myr. Mellem Myr og 

 Græsmark findes der Overgange, og det synes, at Udviklingen 

 gaar for sig i denne Orden: Sø — Flöi — Myr — Græs- 

 mark. Forandringen fra Myr til Græsmark er afhængig af 

 Jordbundens Udtørring; hvis der dannes Grøfter i Myren, 

 gaar den hurtig for sig og Graminéerne indfinde sig snart. 

 Men forøvrigt gaar Udfyldningen langsomt fremad, idet der 

 i Tidens Løb dannes nye Jordlag ovenpaa de gamle, og paa 

 den Maade forandres Jordbunden. Den bliver da ikke saa 

 vel egnet til Gyperacéernes Ophold som før, og Graminé- 

 erne begynde at. indfinde sig. I denne Retning pege ialtfald 

 de forskjellige Mellemformer. 



