73 



ere karaktergi vende for Stedet, medens Uröens Lavninger og 

 Hulrum ere dækkede af det elastiske Mostag, der i alle Hen- 

 seender stemmer overens med Grimmiaheden. Paa Klippe- 

 blokkene optræder der ogsaa flere Mosarter, der ellers ikke 

 træffes i Grimmiaheden. Exempel herpaa haves paa Holmar* 

 Uröens lavere, flade eller skraanende Klippeblokke ere öfte 

 dækkede helt af Mosser; saaledes var der paa Kolfreyustaöur 

 dannet et tæt Dække over større Klippeblokke af Grimmia 

 hypnoides, ericoides, heterosticha og fascicularis indblandede 

 mellem hverandre. 



b. Paa fugtig Grund. Hvor Grundvandet træder 

 frem af Jorden, er det meget almindeligt at træffe en Mos- 

 vegetation bestaaende af lysegrønne , større eller mindre 

 Mospuder, hvilende paa et dyndet Underlag (Di). I Diets 

 Midte har man som oftest et Vandhul, eller en mere eller 

 mindre tydelig Afløbsrende gaar fra Centrum til Ydergrænsen. 

 Ofte har Dl- Vegetationen en stor Udbredelse nedenfor Bjergene, 

 ved Bjergets Fod, og danner her et sammenhængende Bælte 

 af meget forskjellig Størrelse; det er ogsaa netop ved Bjer- 

 genes Fod, at de utallige Smaakilder træde frem. I selve 

 Fjeldsiderne ser man ogsaa ofte kortere eller længere Di- 

 Bælter i forskjellig Højde (indtil over 2000 Fod) og ofte paa 

 Steder, der ellers ere blottede for Vegetation, men hvor 

 Grundvandet træder frem. Man kan overhovedet sige, at 

 der omkring Kilder i de fleste Tilfælde findes et Mosclække 

 (Di) og at, naar disse Kilder ere mange og tæt stillede, der 

 da fremkommer et Mosdække paa ofte store Strækninger, 

 hvor Mosserne ere dominerende og karaktergivende. Den 

 nedenfor Bjergene værende Di'-Vegetation gaar som oftest 

 jevnt over i de nedenfor liggende Myrstrækninger; ogsaa 

 findes flere Steder større Di-Strækninger indblandede i de 

 fugtige Engstrækninger foruden mindre pletvis spredte Di' er. 

 Ogsaa i Lyngheden, undertiden i Græsmark og hyppigst i 

 Fjeldmarken findes mindre Di-Dannelser spredte hist og her. 



