27 



selve Buskene eller paa de mindre, skovløse Pletter mellem 

 Buskene, hvor Planterne voxe i Læ af Skoven. Paa selve 

 Birketræerne fandtes endvidere (i Hallormsstaöur, Egilsstaöir 

 og Eyjölfsstaöir) Cetraria saepincola noget udbredt; Parmelia 

 olivacea og var. aspiclota var meget udbredt paa Birken i 

 Hallormsstaöur, ogsaa Pertusaria xanthostoma. De Myr- og 

 Grusstrækninger, der forekomme indblandede i Skoven, be- 

 høver jeg, ikke her nærmere at beskrive, da deres Udseende 

 og Artssammensætning hovedsagelig er den samme overalt. 

 Det skal' ogsaa bemærkes, at der paa Skovbunden gives 

 mange Overgangsformer mellem Græsmark og Lyngvegetation. 



De skov- og kratdannende Arter ere følgende: 

 1. Betula odorata med sine Variationer ptibescens og 

 tortuosa. 



Paa Hallormsstaöur optræder B. odorata saaledes, 

 at den danner en smuk Skov, der er den smukkeste og 

 største Skov paa Island. Denne Skov strækker sig over en 

 temmelig stor Strækning til begge Sider af Gaarden Hal- 

 lormsstaöur; ved temmelig store Grus- og Myrstrækninger 

 deles den i to Partier, af hvilke saa det ene igjen deles i 

 Atlavik og Mörkin, det andet kaldes Gatnaskögur. Dette 

 sidste er det smukkeste Parti af hele Skoven; man har her 

 Træer fra 20 — 25 Fods Højde paa en Strækning (især nær- 

 mest Lagarfljöt) med en 4 — 6 Fod høj Stamme. Disse Træer 

 staa lidt spredt, men for oven slutte de tæt sammen med 

 deres Løvkroner, saa at der dannes et Løvtag; og Skov- 

 bunden bliver lidt skygget, hvad der ikke er almindeligt i 

 de islandske Skove. Skovbundens Vegetation er Græsmark. 

 Det højeste Træ i denne Skov er efter Thoroddsens Maaling 

 i Sommeren 1894 27 Fod og 3 Tommer. I Sommeren 1893 

 maalte jeg dette Træ i Forening med Gand. Sæm. Eyjölfs- 

 son og efter vor Maaling var det 28 Fod. Jeg maalte saa 

 nøjagtigt som muligt, derfor faldt det mig ind, at Træernes 

 Højde godt kunde variere, hvis de blev maalte Aar efter 



