A. Birkeskoven. 



Jeg benytter mig her af Ordet Birkeskov, endskjønt de 

 fleste af disse Skove (det islandske Navn er skognr) blot ere 

 Kratskove af lav Væxt. Den kan være udstrakt over mindre 

 eller større Omraade. Som oftest bestaar Skoven af mere 

 eller mindre spredte Buske af forskjellig Højde og Omkreds 

 med mellemliggende skovløse Partier, der kunne bestaa af 

 Myr, Græsmo, Lyngmo og slette Lyngstrækninger, Græsmark 

 og Grusflader. Skovene findes som oftest i Dalene paa disses 

 Lavland og gjerne i Liernes nedre Del, men især paa Steder, 

 hvor den er i Læ og som oftest om Vinteren er begravet i 

 Sneen med Undtagelse af de højeste Individer og det Krat, 

 der befinder sig paa Højene (holt). Disse Birkeskove bestaa 

 som oftest af mere eller mindre forkrøblede Individer, ofte 

 med nedliggende Grene, men undertiden hævende sig op med 

 en rank Stamme og en Krone bestaaende af bladbærende 

 og blomstrende Grene. Birken forplanter sig ved Frø, hvilket 

 jeg mange Steder har haft Lejlighed til at se; især har jeg 

 paa Hallormsstaöur ofte set spredtvoxende Frøplanter og 

 paa Egilsstaöir fandtes de mange Steder i rigelig Mængde. 

 Det kan godt være, at Birken ikke hvert Aar danner moden 

 Frugt, men Aar og Aar imellem har den uden nogen Tvivl 

 moden Frugt, hvilket de anførte Exempler vise. 



Jordbunden i Skovene bestaar hovedsagelig af Ler, der 

 i sine øverste Lag er muldblandet. Skovbundens Vegetation 

 bestaar nogle Steder af Græsmark (især Agrostis), andre 

 Steder af Lyngvegetation af forskjelligt Udseende. Skov- 

 bunden i Hallormsstaöaskögur bestaar af Græsmark paa de 

 nærmest Lagarfljöt liggende Skovstrækninger, derimod findes 

 Skovbunden i Lien at bestaa hovedsagelig af Lyngvegeta- 

 tion; paa Egilsstaöir bestod Vegetationen paa Skovbunden 

 af Lyngvegetation, hvor Vaccinium uliginosum spillede den 

 dominerende Piolle; undertiden forekom ogsaa Empetrum, 

 Salix phylicifolia og Salix glauca som dominerende ved 



