24 



disses Sider have i Regelen en rigelig Vegetation. Baade de 

 nedstyrtende Stenmasser og andre Faktorer, som jeg denne 

 Gang ikke vil omtale nærmere, hæmme Udviklingen i for- 

 skjellig Grad paa de forskjellige Lokaliteter, saa at Vegeta- 

 tionen snart findes paa et Begyndelsesstadium, snart paa et 

 mere fremskredet Stadium. Paa andre Steder er Udviklingen 

 begunstiget i forskjellig Grad paa de forskjellige Lokaliteter, 

 og her tindes Vegetationen paa et mere fremskredet Stadium. 



Man kunde ogsaa gruppere Vegetationsformationerne paa 

 en anden Maade: i primære og sekundære Formationer. De 

 primære vilde omfatte: Sandvegetationen, Lerflader, Fjeld- 

 mark og Ferskvandsvegetationen , til de sekundære kunde 

 man saa regne de andre; med andre Ord: de primære vilde 

 omfatte de Formationer, hvormed Plantelivet begynder paa 

 de henholdsvis sandede, lerede, grusede, stenede og sumpede 

 Steder ; ved en Jordbundsdannelse, hvorved et Muldlag lægger 

 sig over de nøgne Flader (Søerne udfyldes), gaa de primære 

 over til de sekundære Formationer. Indenfor disse gaar saa 

 Udviklingen videre for sig gjennern forskjellige Mellemformer 

 og andre Formationer, indtil en Endeformation, f. Ex. en 

 Græsmark er dannet. 



De fleste Navne paa Vegetationsformationerne har jeg- 

 taget fra Prof. Warmings udmærkede Skrift: „Om Grøn- 

 lands Vegetation"; denne Bog har været mig en værdifuld 

 Støtte ved Studiet og Forstaaelsen af disse Vegetationsfor- 

 mationer overhovedet. 



Fra St. Stefânssons Afhandling („Fra Islands Væxtrige" II) 

 har jeg taget Ordet Lyngmo, og om en Lokalitet, der kun 

 afviger fra Lyngmoen ved, at Vegetationen bestaar af Græs, 

 J uncus , Luzula og Kobresia, har jeg brugt Betegnelsen 

 Græsmo. Desuden har jeg brugt Navnet Dværgpilvegetation 

 om den Vegetation, hvori Salix herbacea er dominerende. 



