85 



temmelig store og lange Sandtuer bevoxede med Juncus 

 balticus. Det er sandsynligt, at disse Tuer i Begyndelsen 

 have været dannede af Elymus eller Agrostis, og at saa 

 Juncus balticus er kommen til fra den nærliggende Mo vege- 

 tation og er bleven eneherskende. 



4. Hjeraössandar. Ved Bunden af Hjeraösflöi findes 

 store Sandstrækninger mellem Lagarfljöt og Selfljöt. Paa 

 denne store Sandstrækning kan man se Vegetationen paa 

 alle Stadier fra den monotone, spredte, begyndende Sand- 

 flora til frodige og smukke Engstrækninger, der hovedsagelig 

 ere bevoxede med Gyperacéer (især Gar ex- Arter) og Gra- 

 minéer, hvoriblandt Calamagrostis stricta mange Steder spiller 

 Hovedrollen. Efter Jordbundens Beskaffenhed skjelnede jeg 

 her mellem følgende Typer: 



a. Paa Sandryggene og Sandtuerne, der vare af for- 

 skjellig Størrelse i Højde og Omkreds (Tuernes Højde c. 6 

 — 8 Fod), var Elymus arenarius med sin trofaste Ledsager 

 Festuca rubra var. arenaria den dominerende og karakter- 

 givende Plante ; indblandet mellem Elymus-Inåiviåeme voxede 

 Halianthus peploides enten i smaa Sandtuer eller i enkelte 

 meget spredte Individer. Elymus var mere eller mindre dybt 

 begravet i Sandet; undertiden ragede kunAxene op af Sandet, 

 i andre Tilfælde en større eller mindre Del af Stængelen og 

 Bladene. Som oftest vare ogsaa de nederste to Tredjedele 

 af Festuca-BlRdene begravede i Sandet. Endvidere fandtes 

 her enkelte Exemplarer af Equisetum palustre, Juncus bal- 

 ticus og Stellaria crassifolia. 



b. Lavninger mellem Sandryggene og Sandtuerne be- 

 staaende af fugtigt Sand, hvori der voxede spredte Exem- 

 plarer af Agrostis alba med meget lange (V2 — Va Al.) paa 

 Sandet liggende Skud, oftere uden Blomst. 



c. Lavninger bestaaende af tørt, fint og undertiden lidt 

 dyndblandet Sand, hvor Calamagrostis stricta var dominerende, 

 med indblandede spredte Individer af Agrostis alba uden de 

 riedliggende Skud, og enkelte Individer af Carex incurva. 



