165 



Menyanthes trifoliata 

 Pedicularis palustris 

 Plantago lanceolata 



Girsium palustre 

 Leontodon autumnale 

 Aracium paludosum. 



Galium uliginosum 



Denne Randvegetation, der, som man seer, bestaaer 

 saavel af Moseplanter som af Planter, der ynde mere tørre 

 Voxesteder, er vel knap et Par hundrede Alen bred. Men 

 omtrent 100 Alen længere ude i Mosen strækker sig et 

 Bælte, hvor der foruden Vildmosens i de nærmestfølgende Linier 

 karakteriserede egentlige ejendommelige Vegetation endnu 

 forekommer Myrica og Betida; derpaa høre ogsaa disse ,op; 

 kun nogle ganske faa spredte Birkebuske og et Par enkelte 

 Oaser af Pors afbryde Mosens ensformige Flade. Men man 

 behøver ikke at gaa ret mange Skridt længer mod Øst, saa 

 træffes disse to Planter ikke engang i enkelte spredte Exem- 

 plarer; hele Terrænet er behersket af en Vegetation, der er 

 sammensat af følgende Planter: 



Mest iøjnefaldende og karaktergivende er Calluna vul- 

 garis og Eriophorum vaginatum samt Sphagnum; endvidere 

 forekomme almindeligt: Erica Tetralix, Andromeda polifolia, 

 Oxycoccos palustris, Rubus Chamæmorus, Eriophorum angusti- 

 folium og Cladonia rangiferina ; spredt over det hele, men 

 mindre iøjnefaldende: Empetrum nigrum, Drosera rotundi- 

 folia, D. longifolia, Scirpus cæspitosus samt Rhyncospora alba. 

 Denne sidste forekom her i Vildmosen fordeelt paa den 

 Maade , at den altid var knyttet til de større eller mindre 

 vandfyldte Sphagnum-Pytter, der findes spredt over Mosen. 



De nævnte 12 Arter af fanerogame Planter ud- 

 gjøre i Forening med Sphagnum og Rensdyrlav 

 Mosens egentlige og karakteristiske Vegetation, 

 der er af en yderst exklusiv Natur, idet ikke en 

 eneste anden Blomsterplante har fa aet Indpas 

 i Mosens Indre. Ingen Garex, intet Græsstraa afbryder 

 denne Ensformighed, og naar der i det følgende tales om 



