174 



eneste Plante, der voxede i denne Ørk, var Cornus suecica, 

 der synes at skulle være Banebryder for ny Vegetation. 



Havde jeg, i Stedet for at dreje af ned igjennem „Toftesø", 

 fortsat Vejen mod Vest 1 ), var jeg kommet over til Mosens 

 vestlige Rand ikke langt fra den meget gamle Herregaard 

 Kongstedlund, restaureret 1592. Langs denne Vej gaar der 

 ret dybe Grøfter, som imidlertid er tilbøjelige til at gro til 

 med Sphagnum. Navnlig optraadte S. iaxifolium C. Müll, med 

 stor Yppighed. Mosen faar her i sit Midterparti henimod — 

 men ikke helt ud til — sin vestlige Rand en ejendommelig 

 Beskaffenhed, idet der her findes et Netværk af blød Bund 

 mellem Lyngen, dels ganske sort og dødt, dels oplivet af 

 enkelte frem stikkende Eriophorum angustifolium , dels med 

 en frisk grøn Farve af Rhyncospora, alba. Mellem disse 

 Anastomoser optræder Lyngen i smukt afrundede og hvæl- 

 vede Tuer eller Øer af en Kvadratalens til flere Kvadratfavnes 

 Størrelse. Randvegetationen bestaar af Krat, og i dette gjør 

 Chamænerium angustifolium sig bemærket. Den af Rand- 

 vegetationens Planter, der fjerner sig længst fra Udkanten, 

 er Myrica , der strækker sig et Par hundrede Skridt ud i 

 Mosen, for derpaa fuldstændig at forsvinde. 



Vi ere nu altsaa komne tilbage til Mosens vestlige Side 

 og befinde os henved en Fjerdingvej N. for vort oprindelige 

 Udgangspunkt, Dragsgaard Spang. Det mellem disse to 

 Punkter beliggende Parti af Moseranden er karakteriseret mod 

 S. af en Kratskov, for en stor Del bestaaende af El, mod 

 N. af de ret anselige Smidie Kalkbakker med betydelige 

 Kalkbrud, ved hvis Fod vi have Mosen, dog ikke strax i sin 

 jomfruelige Skikkelse, men mer eller mindre omformet ved 

 forskjellige Kulturfænomener, Grøftegravning, Tørvskær o. a., 

 og saaledes gaar det nu videre nordefter. Ved Gudumlund, 

 der ligger N.V. for Lille Vildmose, fortsættes Slettelandet i 

 meget udstrakte Engarealer. Det nordvestlige Hjørne er 



1 ) Denne vestlige Del af Kjørevejen blev anlagt 1876 og 1877. 



