Äfven i afseende på förekomstsättet synas likheter före- 

 fmnas. Nägeli & Peter hafva anträffat H. hypeuryum „nur 

 in sehr geringer Individuenzahl" , och på samma sätt fann 

 äfven jag H. hypeuryodes ganska sparsamt men i mycket rik- 

 liga och genom sin storlek sårdeles bemärkta stånd. Enligt 

 Nägeli och Peter skulle H. hypeuryum - formerna vara „ein- 

 fache oder zurückkehrende Bastarde von Spec. Hoppeanum 

 mit Spec. Püosella 11 . Emellertid heter clet i det följande 

 (1. c. p. 178): „Schwierigkeiten machen bei dieser Deutung 

 jedoch die pyrenäischen Sippen, welche bei dem Mangel des 

 typischen H. Hoppeanum in den Pyrenäen nicht hybrid sein 

 können. Für diese Pflanzen muss angenommen w r erden, 

 dass sie sich seit der Eiszeit etwas verändert haben und 

 nun den Bastarden zwischen Spec. Hoppeanum und Püosella 

 morphologisch ganz gleich geworden sind. Dies wäre als 

 Rückschlag zu betrachten". — Så vidt jag vet forekommer 

 icke H. Hoppeanum på Bornholm, men om Nägeli och Peter's 

 tolkning af uppkomsten af de Pyreneiska hypeuryum-formerna 

 kan tillämpas äfven på den bornholmska hypeuryodes eller 

 om denn a sista öfver hufvud taget bör betraktas såsom 

 varande af hybrid härkomst eller ej, det må lämnas därhän. 



H. hypeuryodes har anträffats i trakten af Aakirkeby på 

 öppna mer eller mindre fuktiga lokaler. 



Var. 



Scapus 10 — 15 cm. altus. Folia basalia ± laie lingulata — 

 lanceolata apice subrotundata vel sæpius mucronato-obtusiuscula — 

 subacuta, folia stolonum ± lingulata — lanceolata acutiuscula ceterum 

 fere ut forma principalis. 



Mera lägväxt och med något mindre holkar, med kanterna 

 hos fjällen mindre stärkt stjarnhåriga och därigenom blek- 

 gröna, vidare med någon grad mörkare blomster samt något 

 kortare hårbekladnad men med mera markerade (gröfre, 

 mörkare och något längre) glandler an hufvudformen, från 

 hvilken den emellertid lättast skiljes på de smalare och mera 

 utdragna och spetsigare bladen. 



