231 



ir oftast i mycket påfallande grad skiftevis böjd åt olika 

 håll och är för öfrigt högst obetydligt klädd af trikom- 

 bildningar. Korgsamlingen är ofta fåtalig och forgreningen 

 börjar hos de anträffade exemplaren forst mot stjälkens spets 

 samt utgöres ganska ofta af endast tvänne vid akladiets bas 

 på föga afstånd från hvarandra utgå- 

 endé korta och lindrigt bågbojda enkla 

 grenar, som uppbära hvar sin blomkorg, 

 hvilka vid tiden för den primara 

 korgens blomning icke höja sig füllt 

 upp til dennas höjd öfver marken. 

 Utom dessa båda förgreningar upp- 

 träder emellertid ej sällan en tredje 

 gren på något större afstånd från de 

 förra, dock ännu långt ofvan stjälkens 

 midt. Nästa steg af forgrening består 

 i de secundära grenarnas ramifikation 

 i sin ordning, hvarvid dessa blifva 

 mera u.tspärrade ' och raka med 2 — 3 

 korgar på helt korta och böjda skaft 

 i sin spets, hvilka blomsamlingar äfven 

 före Litsprickningen höja sig något 

 ofvanför den primära och füllt ut- 

 slagna korgen. Den tredje, lägre 

 grenen skjuter däremot mera rakt upp 

 (bildar en spetsigare vinkel mot 

 stjälken) och exponerar sin korg- 

 samling (åtminstone under ett tidigare 

 skede af utvecklingen) innanför de foregåendes och på ungefar 

 samma nivå som dessa, hvarvid det hela bildar en ganska 

 bred men låg (sammantryckt) korgställning. — Holkarna hafva 

 en inom archieracierna mycket vanlig mörkgrön eller snarare 

 mörkt gråbrun färgton, som synes till stor del föranledas af 

 holkfjällens egna dunkla färgskiftning. Holkfjällen äro för 

 öfrigt ganska smala med i de svartaktiga, smala men vanligen 



H. pediœiim. 

 Rosettblacl. 4 / 5 . 



